Справа № 826/14297/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

25 листопада 2019 року м. Київ № 826/14297/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест»

до Виконавчого комітету Вінницької міської ради

про визнання протиправними дій, визнання незаконним акту, визнання

протиправним та скасування рішення в частині затвердження акту,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради (далі по тексту - відповідач) з наступними позовними вимогами: визнати протиправними дії щодо складання акту про визначення розмірів збитків від 14 червня 2017 року; визнати незаконним акт про визначення розміру збитків від 14 червня 2017 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22 червня 2016 року №1497 в частині затвердження акту про визначення розміру збитків від 14 червня 2017 року (Додаток 1 до рішення)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення та акт прийняті з порушеннями, в тому числі повноважень та способу, що передбачений Конституцією України та законами України, а також є необґрунтованими, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для їх винесення та з порушенням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

05 грудня 2017 року позивачем надано суду додаткові пояснення, де зазначено, що викладені в акті обставини не відповідають дійсності, оскільки загальна площа забудови земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові будівлі позивача, складає 0,1503 га, а нормативно-грошова оцінка обрахована з площі 0,1938 га; позивач не є власником частини будівель, розташованих за адресою м. Вінниця, вул. Соборна , 9 ; комісія по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам була сформована не у відповідності до рішення Вінницької міської ради від 06 квітня 2017 року №796; відповідачем проведено перевірку без дотримання вимог законодавства у період дії мораторію на проведення перевірок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року допущено заміну відповідача Вінницької міської ради на Виконавчий комітет Вінницької міської ради.

06 грудня 2017 року Вінницькою міською радою подано заперечення на позовну заяву про незгоду із позовними вимогами, оскільки відповідачем правомірно проведено перевірку, результати якої оформлені актом та, як наслідок, прийнято спірне рішення у зв`язку зі встановленням факту визначення розміру збитків позивачем. Аналогічні заперечення подано відповідачем 18 грудня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №902/1101/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю.

У судове засідання 01 жовтня 2019 року сторони не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що представник позивача знаходиться у відпустці з 01 жовтня 2019 року по 15 жовтня 2019 року.

Щодо клопотання представника позивача, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд зазначає, що до клопотання представника позивача про відкладення судового засідання не надано жодного доказу на підтвердження підстав зазначених у вказаному клопотанні, тому вказане клопотання залишається без розгляду.

У судовому засіданні 01 жовтня 2019 року, суд перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 червня 2017 року комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, яка діє на підставі положення, затвердженого рішенням відповідача від 06 квітня 2017 року №796 складено акт про визначення розміру збитків, відповідно до якого, розглянувши матеріали щодо позивача, встановлено, що земельна ділянка площею 0,1938 га, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Соборна, 9, кадастровий номер :02:063:0005 використовується позивачем без правовстановлюючих документів на землекористування, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства при використанні земель міста Вінниці від 13 квітня 2017 року №64/9-03-3, складеним департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради; нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена згідно листів відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06 червня 2017 року №174/0/199-17 складає за 2016 рік - 8454794,09 грн., за 2016 рік - 6517856,94 грн.; відповідно до листа Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 24 квітня 2017 року вих. №4144/10/02-28-12-04 позивачем за період, на який нараховуються збитки, не сплачувались; період, за який визначено розмір збитків - 29 січня 2016 року - 13 червня 2017 року включно (з моменту прийняття міською радою рішення про поновлення договору оренди землі до дати засідання комісії); цільове (функціональне) використання земельної ділянки - для іншої комерційної діяльності; розміри збитків, заподіяних територіальній громаді м. Вінниці, нараховані у вигляді орендної плати у розмірі 12% від НГО за 366 днів (період з 29 січня 2016 року по 28 січня 2017 року) становлять 996957,51 грн., розміри збитків, заподіяних територіальній громаді м. Вінниці, нараховані у вигляді земельного податку у розмірі 1% від НГО за 136 днів (період з 29 січня 2017 року по 13 червня 2017 року) становлять 24285,71 грн., загальний розмір збитків становить 1021243,22 грн. на підставі розрахунку департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради від 13 червня 2017 року.

Рішенням відповідача від 22 червня 2017 року №1497 «Про затвердження актів про визначення розміру збитків, заподіяних територіальній громаді м. Вінниці» затверджено акти про визначення розміру збитків, подані Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам згідно додатків; боржникам відшкодувати визначені збитки у повному обсязі не пізніше 30-ти денного терміну з дня прийняття даного рішення; рекомендовано боржникам оформити право користування земельними ділянками відповідно до норм чинного законодавства. Додатком 1 до вказаного рішення є акт про визначення розміру збитків від 14 червня 2017 року, складений у відношенні позивача.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо складання акту, винесеними актом та рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи матеріали адміністративної справи, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 157 Земельного кодексу України встановлено, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що відповідач, вважаючи, що позивачем завдано територіальній громаді збитки у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження скласти акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затвердити його відповідним рішенням.

Водночас частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 6 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Оспорюваним рішенням відповідача затверджено акт про визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Вінниці внаслідок використання земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують відповідне право.

Враховуючи наведене, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення виконавчого комітету міської ради. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Таким чином, оскаржуване рішення №1497 від 22 червня 2017 року не створює жодних правових наслідків для позивача, тому не може порушувати його права чи інтереси.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про затвердження акту про визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Вінниці, які нанесені внаслідок використання земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують відповідне право, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Вказане рішення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому воно не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Що стосується решти позовних вимог визнати протиправними дії щодо складання акту про визначення розмірів збитків від 14 червня 2017 року; визнати незаконним акт про визначення розміру збитків від 14 червня 2017 року, то вони також є такими, що не створюють для позивача юридичних наслідків, з аналогічних викладених вище підстав.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 501/463/15, від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а, постанові Верховного Cуду від 31 січня 2019 року справа №524/4970/17.

Пункт 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду цей спір не може розглядатися у судах.

Враховуючи викладене, на думку суду, заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі в частині вказаних вище вимог належить закрити.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 238, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/14297/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправними дій, визнання незаконним акту, визнання протиправним та скасування рішення в частині затвердження акту.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова