Справа № 947/21306/19
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/393/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Швець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції 1 батальйону 4 роти Олійника Владислава Ігоровича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції 1 батальйону 4 роти Олійника Владислава Ігоровича, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції серіє ЕАВ № 1456203 від 26 серпня 2019 року про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 26 серпня 2019 року поліцейським УПП у Вінницькій області, капрал поліції 1 батальйону 4 роти Олійником В.І. було винесено постанову ЕАВ № 1456203 про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн., відповідно до змісту якої, він - ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, нібито здійснив проїзд на забороняючий знак, чим порушив п. 8.4.в ПДР України «Порушення вимог забороняючого знаку».

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки незаконно розглянувши справу на місці зупинки, інспектор поліції суттєво порушив його права, не надав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі.

Позивач стверджує, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням діючого законодавства та вимог статті 6 Конвенції, яка є складовою національного законодавства.

Так, позивач зазначає, що в постанові відсутні будь-які докази, що були розглянуті під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи працівником поліції, яке відбувалось три хвилини, його також не було ознайомлено з будь-якими доказами, що свідчать про вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач вказує, що він рухався по вулиці Хлібній через проспект Свободи у м. Вінниці, та його було зупинено інспектором за адресою: м. Вінниця, пр-т Свободи, 90, при цьому, з боку вулиці Хлібної не було встановлено забороняючи знаків.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що інспектор поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, інспектор поліції позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, інспектор поліції порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 06.09.2019року адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції 1 батальйону 4 роти Олійника Владислава Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови, підлягає залишенню без руху.

04.10.2019 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 07.10.2019року було прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції 1 батальйону 4 роти Олійника Владислава Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 07.10.2019року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

30.10.2019 року від відповідача - поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції 1 батальйону 4 роти Олійника ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву відповідач посилається на те, що під час патрулювання 26.08.2019 року о 09 год. 16 хв. по вул. Соборна, 90, м. Вінниця, ним було зупинено автомобіль марки «Honda Civic» днз НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 під час руху по вул. Соборна м. Вінниця не виконав вимогу дорожнього знаку п. 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив а. 8.4.в ПДР України.

Відповідач вказує, що встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАІІ ним було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 1456203 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач вважає, що він мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Тому, за результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255грн.

Відповідач стверджує, що ним, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, одночасно, підстав для умисного спотворення обставин події у нього не було.

Таким чином, на думку відповідача, розглядаючи дану справу він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а тому постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною.

З урахуванням викладеного, з посланням на ст.ст. 222, 251, 252, 258 КУпАП, Закон України «Про Національну поліцію», Правила дорожнього руху України, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції у строк, зазначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, пояснення на позов не надав.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 26.08.2019 року капралом поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області Олійником Владиславом Ігоровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1456203, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії ЕАВ №1456203 від 26.08.2019 року, капралом поліції було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 26.08.2019року о 09 годині 16 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Honda Civic» днз НОМЕР_1 ,та не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2. «рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4.в. ПДР «Порушення вимог заборонених знаків».

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

У даному випадку підставою складення постанови про адміністративне правопорушення стало порушення вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» - показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 або 5.18 , установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія знаку поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Дія знаку не поширюється: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідно до п. 8.4. ПДР України дорожні знаки поділяються на групи:

попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідач, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав суду відеозапис зафіксованого правопорушення, як і не надав суду будь-яких інших доказів, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення.

В правових позиціях Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 24.01.2019 року по справі № 428/2769/17 зазначено, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Спірна постанова серії ЕАВ №1456203 від 26.08.2019 року не містить інформації щодо відеофіксації даного правопорушення та посилання на технічний засіб, яким така фіксація проводилась, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

Заперечуючи проти позову, відповідач, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав суду відеозапис зафіксованого правопорушення.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань засобів фото- і кінозйомки, відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду також не було надано.

Таким чином, суд не має можливості пересвідчитися в тому, чи дійсно ОСОБА_1 ,керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2. «рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4.в. ПДР «Порушення вимог заборонених знаків», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КпАП України.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно до положень частини 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1456203 від 26.08.2019 року, складена капралом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Олійником Владиславом Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп., підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції 1 батальйону 4 роти Олійника Владислава Ігоровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1456203 від 26.08.2019 року, винесену капралом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Олійником Владиславом Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Петренко В. С.