Справа № 333/5695/19
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/5695/19
Провадження № 2-а/333/162/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Завіріона Гліба Васильовича (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2019 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: скасувати постанову Інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Завіріона Гліба Васильовича серії ДПО № 593741 від 21.09.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 вересня 2019 року відповідачем винесено стосовно постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови, ОСОБА_1 порушено п. 12.4 ПДР. Позивач ОСОБА_2 зазначає що рухався зі швидкістю 64км/год. Прилад trucam LTI20/ НОМЕР_1 , яким користувався інспектор, було виключено з Держреестру приладів вимірювальної техніки тому відео та фото з цього приладу не може бути доказом. На прохання показати сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки - було відмовлено. На приладі був відсутній інвентарний номер - це вказує на те, що даний прилад ніде не стоїть на балансі та не має права використовуватись відповідачем. Також зазначає, що вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото-та відеофіксації, не у автоматичному, а у ручному режимі. Відповідач, будучи поліцейським, не мав права використовувати прилад із функціями фото- та відеофіксації не у автоматичному режимі. Окрім того, вважає, що інспектором винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням оскільки постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби-то, було вчинено. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 не було надано час на реалізацію відповідних прав, це є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову постанову Інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Завіріона Гліба Васильовича серії ДПО № 593741 від 21.09.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень і закрити провадження у цій справі.

Ухвалою судді від 01.10.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху на підставі статті 169 КАС України, та наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 10-12).

У передбачений законом термін позивач виконав вимоги судді, викладені в ухвалі від 01.10.2019 року, та надав до суду заяву з відповідними додатками (а.с. 15-25).

Ухвалою суду від 22.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. (а.с. 26-27).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач - Інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержант Завіріона Гліб Васильович до судового засідання не з`явився. Однак в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву від 19.11.2019 року, зі змісту якого вбачається, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час несення служби на автодорозі М-18 «Харків-Сімферополь - Алушта-Ялта» 21.09.2019 року поліцейським Завізіоном Г.В., за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС №000549 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу ЗАЗ Sens з номерним знаком НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 89 (вісімдесят дев`ять) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 39 (тридцять дев`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, поліцейський зупинивши автомобіль під керуванням позивача, наголосив причину зупинку, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України.

Щодо твердження позивача та посилання його на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, щодо того, що інспектор не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, відповідач повідомляє, наступне. 08 серпня 2015 року, у зв`язку із набранням чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. Штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху позбавлено права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З приводу твердження позивача, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20 ТС №000549, був виключений з Державного реєстру, зазначено наступне. Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від року № 1362 TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. При цьому, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13806, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 13.11.2018 р. та чинного до 13.11.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС №000549 є придатним до застосування.

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Таким чином, посилання позивача на не чинність сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки у зв`язку із виключенням засобу вимірювальної техніки із Державного Реєстру є необґрунтованим. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, відзив на позовну заяву відповідача, дослідивши відеозапис, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови ДПО18 № 593741 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.09.2019 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за те, що він 21.09.2019 року о 10 год. 41 хв. у м. Запоріжжі, Шевченківський район, а/д М18, 289 км, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 89 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості на 39 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортного засобу TruCAM LTI 20/20 серійний ТС000549/ чим порушив п. 12.4. ПДР - Порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год.) (а.с.22)

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст.ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Диспозицією ст. 122 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Посилання позивача на те, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», виключений з Державного реєстру, а отже докази, отримані за допомогою цього приладу, є неналежними та недопустимими, спростовуються тим, що лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наданим свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13806 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування (а.с. 43).

Як випливає з наданого суду відповідачем технічної фіксації швидкості руху, позивач рухався в населеному пункті зі швидкістю 89 км/год, і таким чином перевищив максимальну допустиму швидкість руху в населених пунктах (50 км/год) на 39 км/год, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що постанова серії ДПО18 № 593741 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена уповноваженою особою, при винесенні оспорюваної постановою порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлено, відповідачем досліджені докази, визначені ст. 251 КУпАП і правомірно надана оцінка, а тому судом не встановлені підстави для скасування відповідної постанови і задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи, що відповідачем надані належні та допустимі докази на підтвердження вини позивача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що відповідачем виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв`язку із чим у задоволені позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 10, 19, 77, 86, 90, 251, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Завіріона Гліба Васильовича (69005, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. 96) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України, відмовити.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов