Справа № 810/3452/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Київ № 810/3452/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ДСЗН Київської ОДА про визнання неправомірним рішення від 08.05.2018 р. № 1203/02-59 про відмову у наданні йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та у видачі посвідчення встановленого зразка; зобов`язання видати посвідчення встановленого зразка у порядку, передбаченому постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 р. "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 20.07.1988 р. по даний час проживає в м. Славутич Київської області, яке відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4. Заявник стверджує, що відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він має право на визнання за ним статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та отримання відповідного посвідчення, але відповідач протиправно відмовив йому у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, чим позбавив передбачених законом гарантій.

Ухвалою суду від 23 серпня 2018 р., відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

ОСОБА_1 , в обґрунтування постійного проживання та роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю вказав, що з 13.01.1988 р., працевлаштований на роботу у трест "Славутичатоменергобуд", куди був прийнятий на роботу на посаду вантажника 2-го розряду УПТК, де пропрацював по 28.03.1988 р., про що свідчить запис у трудовій книжці.

В період з 05.04.1988 р., був прийнятий на роботу підсобно - транспортним працівником до університету "Славутич", де пропрацював по 10.10.1990 р., про що також внесено запис до трудової книжки.

20.07.1988 р., поселений до гуртожитку на Московському кварталі, будинок 10, що в м. Славутич , та прожив у ньому до 14.11.1989 р., що підтверджено довідкою КП "Житлово-комунальний центр" Славтутицької міської ради № 2339 від 07.11.2017 р.

З 14.11.1989 р. по 13.02.1996 р., був прописаний та проживав в будинку АДРЕСА_1 , з моменту отримання двокімнатної квартири, а в подальшому, з 07.04.2010 р., був зареєстрований і мешкає по даний час, у квартирі АДРЕСА_1 .

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 03.11.2017 р., управлінням адміністративних послуг виконкому Славутицької міської ради, за даними Реєстру територіальних громад міста Славутич, засвідчено факт місця проживання за зареєстрованою адресою в АДРЕСА_2 в період з 14.11.1989 р. по 13.02.1996 р.

Позивач звернувся до УСЗН Славутицької міської ради із заявою, в якій просив розглянути документи про видачу йому посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та направлення подання до Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу відповідного посвідчення, так як станом на 1 січня 1993 року прожив та відпрацював в зоні посиленого радіологічного контролю, до якого відносилося і місто Славутич, понад чотири роки.

УСЗН Славутицької міської ради листом від 08.11.2017 № 06/01-15 відмовило позивачу в прийнятті документів, оформленні та направленні подання до Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу відповідного посвідчення, мотивуючи відмову тим, що з 01.01.2015, відповідно до положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VІІІ, яким виключено абзац п`ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, тому з 01.01.2015 заявник не вважається особою, яка проживає на території забрудненої зони, і тому немає підстав для видачі йому довідки встановленого зразку.

Вказана відмова була предметом судового розгляду, за результатами якого постановою Славутицького міського суду від 07.12.17 р. у справі № 377/907/17, яку було залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду 30.01.2018 р. та яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до УСЗН Славутицької міської ради Київської області задоволено повністю: визнано неправомірним рішення від 08.11.2017 № 06/01-15 про відмову у направленні до Київської обласної державної адміністрації подання по оформленню ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 р. не менше 4 років, категорії 4, у відповідності до вимог ст.ст. 11, 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано УСЗН Славутицької міської ради Київської області направити до Київської обласної державної адміністрації подання на видачу ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 р. не менше 4 років, категорії 4, у відповідності до вимог ст.ст. 11, 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у порядку, передбаченому постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 р. "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На виконання зазначеного рішення суду, УСЗН Славутицької міської ради Київської області, було оформлено та направлено відповідне подання до Київської обласної державної адміністрації для розгляду та вирішення питання про видачу посвідчення встановленого зразка ОСОБА_1 як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 р. не менше 4 років, категорії 4.

За результатами розгляду вказаного подання, відповідач листом від 08.05.2018 р. №1203/02-59 відмовив заявнику у присвоєнні статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення. Відмова мотивована відсутністю підтвердження постійного проживання чи постійної праці, або ж постійного навчання на території радіоактивно забрудненої зони. Також вказано про те, що згідно внесених Законом №76-VIII змін, зону посиленого радіологічного контролю виключено з переліку радіоактивно забруднених територій, а тому з 01.01.15р. ОСОБА_1 не вважається особою, яка проживає на території забрудненої зони.

Частиною 4 статті 78 КАС передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Під час розгляду адміністративної справи № 377/907/17, де позивач виступав стороною, Славутицьким міським судом у постанові від 07.12.17 р. досліджено та встановлено наступні обставини.

Відповідно до ч.6 статті 2 Закону № 791а-XII перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення оприлюднюються Кабінетом Міністрів України один раз на три роки, починаючи з 2009 року, а також надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення. Згідно з додатком № 1 до вказаної Постанови м. Славутич віднесено до зони радіоактивного забруднення за соціально-економічним фактором.

Будь-яких змін до вказаної постанови не внесено і м. Славутич із зони посиленого радіоекологічного контролю не виключено. Також на даний час діє розділ IV Закону № 791а-XII, який регулює правовий режим зони посиленого радіоекологічного контролю. Статтею 19 вказаного Закону державою гарантується надання громадянам у зазначеній зоні пільг і компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та іншими актами чинного законодавства.

За змістом статей 14 і 65 Закону №796 - XII для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 51).

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Статтею 15 Закону №796 - XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796-XII узгоджуються з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка.

Таким чином, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796-XII.

Зважаючи на те, що позивач з 13 січня 1988 року постійно проживав та працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджено відповідними довідками, і станом на 1 січня 1993 року прожив та відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років, то в розумінні Закону №796-XII, безумовно, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у тій зоні не менше 4 років.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях, відповідно до положень статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення органами місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

За змістом пункту 10 Порядку, видача посвідчень проводиться, в т.ч., обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Отже, особи, які станом на 01.01.1993 постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факти постійного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і того, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 проживав і працював у цій зоні не менше чотирьох років, підтверджується документально наявними у справі доказами.

Посилання відповідача,- ДСЗН Київської ОДА, на те, що Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів від 28.12.2014 № 76-VІІІ виключено абзац 5 частини 2 статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, що вказує на те, що позивач з 1 січня 2015 року не проживає на забрудненій території, суд вважає не обґрунтованими і безпідставними, оскільки право позивача на отримання посвідчення особи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, регламентовано не цією статтею, а статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, щодо відмови відповідача у встановленні ОСОБА_1 статусу особи потерпілого 4-ї категорії від Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення з підстав, що таке право було втрачене позивачем у зв`язку з набранням чинності Закону №76-VIII, яким було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, у якій проживає позивач, з переліку радіоактивно забруднених територій, суд зазначає наступне.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій (до внесення змін 28 грудня 2014 року) містилося у статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до цієї статті до зон радіоактивного забруднення, було віднесено такі зони: зона відчуження, зона безумовного (обов`язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у статті 2 Закону України від 27.02.91р. № 791а-XII "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

1 січня 2015 року, набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було виключено, а також виключено абз. 5 частини 2 статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з тим, виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, якими дотримані обов`язкові умови отримання такого статусу визначені статтею 14 Закону №796-ХІІ, а саме проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років, статусу потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Крім того, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній після 1 січня 2015 року, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст. 51, 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Також, суд зазначає, що обов`язковою умовою набуття статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, було необхідність проживання або роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років (пункт 4 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"). Тобто саме по собі проживання або робота на території зони посиленого радіоекологічного контролю без дотримання вимог пункту 4 частини 1 статті 14 вказаного Закону, не відносило особу до потерпілих 4 категорії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання неправомірною відмову відповідача, - ДСЗН Київської ОДА, у наданні заявнику статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та у видачі посвідчення встановленого зразка, про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), - задовольнити повністю.

Визнати неправомірним рішення департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (01196, м. Київ, вул. Л. Українки, буд. 1, ) № 1203/02-59 від 08.05.2018 р. про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та у видачі посвідчення встановленого зразка.

Зобов`язати департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії встановленого зразка у порядку, передбаченому постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 р. "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань, спрямованих на утримання департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати: 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 20 коп. судового збору та 600 (шістсот) грн. витрат правничої допомоги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Брагіна О.Є.