Справа № 1.380.2019.000795
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9766/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Габен» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя(і) у І інстанції Крутько О.В.,

час ухвалення рішення 12 год 41 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 31 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Габен» (далі ТОВ Фірма «Габен») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС) щодо проведення його камеральної перевірки з питань повноти декларування податкових зобов`язань з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2016-2018 роки та складення акту про її результати від 22 серпня 2018 року № 171/13-01-12-23/20832731;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі ППР) № від 13 вересня 2018 року ГУ ДФС, яким товариству було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 5457051,48 грн, з яких 4365641,18 грн за основним платежем та 1091410,30 грн за штрафними (фінансовими) санкціями

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.000795 у задоволенні адміністративного позову ТОВ Фірма «Габен» було відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оспорюване ППР прийняте у відповідності до вимог закону та встановлених у ході перевірки позивача фактичних обставин. Допущені при проведенні перевірки порушення не є достатніми для визнання дій щодо проведення перевірки протиправними та скасування оскаржуваного ППР.

У апеляційній скарзі ТОВ Фірма «Габен» просить зазначене судове рішення скасувати та задовольнити його позовні вимоги повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про правомірність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки та винесення оскаржуваного ППР.

ГУ ДФС винесено ППР № від 13 вересня 2018 року на підставі акту про результати камеральної перевірки даних податкових декларацій з плати за землю за 2016-2018 роки від 22 серпня 2018 року №171/13-01-12-23/20832731, однак акту камеральної перевірки з таким номером не існує.

Самостійно нараховуючи інфляцію на грошову оцінку земельної ділянки та збільшуючи розмір оренди, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень

Оскаржуване ППР винесене на підставі незаконно проведеної камеральної перевірки, оскільки предметом камеральної перевірки не можуть бути питання повноти декларування податкових зобов`язань. У акті камеральної перевірки не наведено фактичних даних, документів та розрахунків у підтвердження висновків про заниження ТОВ Фірма «Габен» податкових зобов`язань.

Відповідач не врахував положень абзацу 4 пункту 289.2. статті 289, пунктів 8 та 9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК) та здійснив безпідставне донарахування податкових зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а вимоги апелянта без задоволення. При цьому вважає, що контролюючий орган під час проведення камеральної перевірки встановив заниження податкового зобов`язання по орендній платі за землю згідно із поданими ТОВ Фірма «Габен» за період 2016-2018 рр. деклараціями. Розмір належної до сплати позивачем орендної плати з врахуванням коефіцієнтів індексації визначено вірно відповідно до договору оренди зі змінами.

ТОВ Фірма «Габен» у податковій декларації з плати за землю за 2019 рік самостійно задекларувало суму платежу з орендної плати за земельну ділянку у розмірі, який визначив інспектор за попередній рік, що підтверджує правильність збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати.

Представник ТОВ Фірма «Габен» у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов товариства у повному обсязі.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС проведена камеральна перевірка даних податкових декларацій з плати за землю за 2016 2018 роки ТОВ Фірма «Габен», за результатами якої складено акт № 171/13-01-12-23/20832731 від 22 серпня 2018 року.

Відповідно до висновків контролюючого органу, за наслідками перевірки встановлено заниження податкового зобов`язання по орендній платі за землю згідно із поданими за період 2016-2018 роки податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) у сумі 4 365 641,18 грн у порушення вимог пунктів 288.1, 288.4 статті 288, пункту 289.2 статті 289 ПК.

На підставі вказаного акту перевірки оспорюваним ППР було збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ Фірма «Габен» за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 5457051,48 грн, з яких 4365641,18 грн зобов`язання за основним платежем, 1091410,30 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

ТОВ Фірма «Габен» не погодилося із наведеним та звернулося до адміністративного суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК (тут і далі у редакції на час проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до пункту 76.3 статті 76 ПК камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, на підставі аналізу наведених правових норм слід погодитися із ТОВ Фірма «Габен» у тому, що контролюючий орган не мав належних правових підстав для проведення камеральної перевірки ТОВ Фірма «Габен» з питань повноти декларування податкових зобов`язань з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2016 2018 роки і провів таку з питань, які мали перевірятися у межах документальних (планових чи позапланових, виїзних чи невиїзних) перевірок.

Окрім того, як вказано у акті перевірки ТОВ Фірма «Габен» від 22 серпня 2018 року № 171/13-01-12-23/20832731, при перевірці було використано інформацію, наявну у базах даних ДФС України (а.с. 24).

Разом із тим, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Однак, на підставі зазначеної інформації неможливо встановити правильність визначення платником податків своїх зобов`язань по орендній платі за землю та визначити заниження відповідного податкового зобов`язання за 2016-2018 роки без дослідження відповідних договорів оренди, без встановлення наявності подальших змін до них та з`ясування правильності розрахунку індексації орендної плати.

Водночас, як доречно зазначено позивачем у апеляційній скарзі, розрахунки розміру орендної плати з урахуванням індексації у акті перевірки контролюючим органом не наведено, як і не зазначено документів на підтвердження висновків про заниження товариством податкових зобов`язань по орендній платі за землю у сумі 4365641,18 грн.

Посилання контролюючого органу в обґрунтування правильності своїх висновків на лист Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради № 2400-934 від березня 2019 року з додатком (а.с. 87-88), на переконання апеляційного суду, є абсолютно безпідставним з огляду на зазначену у ньому дату виготовлення та час проведення камеральної перевірки позивача.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Окрім того, як зазначено у пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини у справі Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97), адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень.

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відтак, на думку апеляційного суду, слід погодитися із апелянтом у тому, що висновки контролюючого органу, викладені у акті камеральної перевірки від 22 серпня 2018 року № 171/13-01-12-23/20832731, є необґрунтованими, що дає підстави для висновку про протиправність оспорюваного ППР № від 13 вересня 2018 року, яке прийняте ГУ ДФС на їх основі.

Щодо позовних вимог ТОВ Фірма «Габен» у частині, що стосується визнання протиправними дії ГУ ДФС по проведенню камеральної перевірки позивача та складанню акту про її результати від 22 серпня 2018 року № 171/13-01-12-23/20832731, то апеляційний суд вважає, що оцінка таких дій відповідача надається судом при вирішенні спору щодо оскарження відповідного рішення, прийнятого контролюючим органом на підставі такого акту перевірки, охоплюються такими позовними вимогами і додаткового задоволення не потребують. Тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог ТОВ Фірма «Габен».

На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС на користь ТОВ Фірма «Габен» сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 19210 + 28815 = 48025 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Габен» задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.000795 та позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Габен» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 13 вересня 2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Габен» (, 79011, Львівська область, м. Львів, вул. Персенківка, 19) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 48025 (сорок вісім тисяч двадцять п`ять) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (, 79003, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, 35).

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Габен» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 22 листопада 2019 року.