Справа № 580/3346/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року справа № 580/3346/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.10.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі-позивач) про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі - відповідач) призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 05.04.2018 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому, за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що всупереч рішенню Черкаського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі №2340/4435/18 відповідач протиправно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком. Стверджує, що позивач через свого представника подала усі необхідні для призначення пенсії належним чином засвідчені документи. У зв`язку з цим вважає, що відповідачем порушено її конституційні права громадянина України на отримання пенсії.

Ухвалою від 25.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними рекомендованого повідомлення та розписки вказану ухвалу відповідач отримав 28.10.2019, а позивач - 01.11.2019.

07.11.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що вимогами чинного законодавства України передбачено додання до заяви про призначення пенсії паспорта громадянина України або іншого документа, що підтверджує громадянство України. Однак позивач такого документа не додала, а паспорт громадянина України для виїзду за кордон, копія якого подана до заяви, є недійсним. Також зазначив, що позивач проживає в Ізраїлі, з огляду на що відсутні правові підстави для призначення їй пенсії за віком, оскільки відсутня міжнародна угода між Україною та Ізраїлем щодо виплати пенсій пенсіонерам, які постійно проживають за кордоном. У зв`язку з цим просив суд відмовити в задоволенні позову.

20.02.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначила, що право громадянина на одержання призначеної позивачу пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами. Тому кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 06.03.2018 представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України заявою про призначення їй пенсії за віком. До неї додав: довіреність, посвідчення від 04.01.1999 та засвідченим апостилем його перекладу щодо належності його позивачу, картки про присвоєння РНОКПП позивачу; копії трудових книжок позивача.

Листом від 18.04.2018 №8687/М-11 Пенсійний фонд України направив вказану заяву відповідачу для розгляду.

Листом від 25.04.2018 №85/М-5 відповідач роз`яснив позивачу, що у зв`язку з відсутністю міжнародного договору між Україною та Ізраїлем підстав для призначення та виплати пенсії в Україні громадянам, які постійно проживають в Ізраїлі, відсутні. 23.07.2018 представник позивача повторно подав відповідачу заяву про призначення їй пенсії за віком. Листом від 09.08.2018 №48649/02-04 відповідач надав позивачу роз`яснення щодо відмови у призначенні пенсії аналогічного змісту.

За наслідками судового оскарження вказаних відмов рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі №2340/4435/18, яке набрало законної сили 20.05.2019, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу пенсії за віком. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.04.2018 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

03.06.2019 представник позивача звернувся до відповідача листом про добровільне виконання вказаного рішення суду.

Рішенням відповідача від 12.06.2019, оформленого протоколом №85, відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Про нього позивача повідомлено листом від 04.07.2019 №60371/03-01 із зазначенням, що воно прийнято у зв`язку з тим, що позивач для призначення пенсії надала посвідчення держави Ізраїль, яке не передбачено для посвідчення особи громадянина України. Інших документів, що посвідчують громадянство України позивач не надала.

Суд врахував, що під час розгляду справи №2340/4435/18 суд надавав оцінку викладеним у листах відповідача доводам щодо відсутності підстав для призначення та виплати позивачу пенсії в Україні у зв`язку з відсутністю міжнародного договору між Україною та Ізраїлем. За наслідками розгляду вказаної справи суд визнав такі підстави відмови необґрунтованими та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача з доданими документами щодо призначення пенсії за віком.

За наслідками повторного розгляду заяви позивача відповідач рішенням від 12.06.2019 відмовив у призначенні пенсії, мотивуючи це відсутністю належного доказу наявності у позивача громадянства України. Отже, відмовив у призначенні пенсії з інших підстав, ніж ті, що були предметом розгляду справи №2340/4435/18. Тому позивач звернулася з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам цієї справи, суд врахував, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

документи про стаж;

для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року;

документи про місце проживання (реєстрації) особи;

документи, які засвідчують особливий статус особи.

На підставі п.2.9. Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Отже, пенсія за віком може бути призначена лише громадянину України, а під час подання документів про її призначення має бути поданий паспорт або інший документ, що підтверджує громадянство України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України від 18.01.2001 №2235-ІІІ "Про громадянство України" (далі - Закон №2235-ІІІ) документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Додане до згаданої вище заяви позивача про призначення пенсії посвідчення держави Ізраїль від 04.09.1999 згідно з викладеними нормами не є належним підтвердженням наявності у неї громадянства України. Подана позивачем копія її паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 також не є належним доказом громадянства України, оскільки станом на час подання заяви про призначення пенсії (06.03.2018) термін його дій вичерпано (дійсний до 25.12.2017). Подана позивачем довідка Посольства України в Державі Ізраїль від 14.08.2018 б/н щодо подання нею документів на обмін паспорта громадянина України для виїзду за кордон не є належним доказом наявності громадянства України станом на час звернення із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок дій уповноваженого органу щодо розгляду заяви та документів про призначення пенсії визначений Розділом 4 Порядку №22-1.

Згідно з пунктами 4.1.-4.3. цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Отже, у разі відсутності повного комплекту передбачених законодавством документів пенсійний орган має право надати особі, яка звертається за призначенням пенсії, тримісячний строк для подання таких документів. Однак у спірних правовідносинах відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було би усунути сумніви щодо дійсного громадянства позивача станом на час звернення із заявою про призначення пенсії (у т.ч. звернення до органів Державної міграційної служби). Натомість рішенням від 12.06.2019 №85 відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком без надання строку для подання документів, яких не вистачало позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд врахував, що позивач була громадянином України, що підтверджено копією її закордонного паспорта, який на час звернення до відповідача втратив чинність. Водночас відповідно до ч.3 ст.19 Закону №2235-ІІІ датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Зважаючи на відсутність належних доказів припинення громадянства України позивача, суд дійшов висновку, що рішення від 12.06.2019 №85 прийняте не розсудливо та без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача.

Тому для належного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та визнати вказане рішення протиправним і скасувати.

Позовна вимога зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію позивачу стосується втручання у його дискреційні повноваження та з огляду на відсутність належних доказів наявності невтраченого позивачем громадянства України є передчасною. Суд не може підміняти державний орган та здійснювати його функції.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача у встановленому чинним законодавством порядку повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому наявні підстави стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати щодо сплати згідно з квитанцією від 22.10.2019 №47842 на суму 768,40 грн. судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог - у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12.06.2019 №85 про відмову у призначенні їй пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 06.03.2018 з доданими документами щодо призначення їй пенсії за віком та у межах, строк і порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 25.11.2019.