Справа № 1.380.2019.002710
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8869/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Старунського Д.М., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення компенсації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року (суддя першої інстанції Сподарик Н.І., м. Львів, повний текст складено 22.07.2019),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29 травня 2019 року звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення компенсію недоплат пенсіїї за весь період порушення прав відповідачем та відшкодування матеріальної шкоди в сумі 290000 гривень, основну суму недоплат пенсії за кожен місяць кожного року за весь період порушення її прав відповідачем в загальній сумі 690000 гривень, компенсацію моральної шкоди в сумі 50000 та вартість витрат на правову допомогу в розмірі 20000 гривень.

Позивач вказав, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року було задоволено її позов до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Львова і зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії з 16 грудня 2009 року з врахуванням заробітної плати за період з 1 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року відповідно довідок Акціонерного товариства «Гал-Хвиля» та Державного Львівського будівельно-монтажного управління «Газмашбуд». Проте, на думку позивача, вказане рішення не було виконано належним чином, адже згідно розпорядження від 9 квітня 2014 року №165920 було проведено перерахунок, внаслідок якого розмір пенсії зменшився та склав 2115,35 грн. Позивач звернулася до управління Пенсійного фонду в Залізничному районі міста Львова щодо повторного перерахунку пенсії, однак отримала відмову. У подальшому постановою Залізничного районного суду міста Львова від 17 жовтня 2017 року у справі № 462/2064/16 зобов`язано відповідача здійснити новий перерахунок пенсії за віком та виплатити невиплачену суму пенсії з 16 грудня 2009 року. За наслідками апеляційного розгляду вказане судове рішення було залишено в силі. Ці рішення мають преюдиційну силу. Однак, відповідач не виплатив позивачу належних компенсацій та не було відшкодовано матеріальну і моральну шкоду, витрати на правову допомогу. Позивач стверджує, що сам факт проведення формального неповного перерахунку пенсії не підтверджує належне виконання рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач, подавши апеляційну скаргу. В якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність встановлених судом обставин фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення і ухвалити нове - про задоволення позову. Обгрунтовуючи незгоду, зазначила, що суд безпідставно розглянув спір без участі представника позивача, який подав клопотання про відкладення слухання за наявності поважних причин, що позбавило можливості подати пояснення, уточнення. Також вказала, що суд не дав належної оцінки тому факту, що відповідач порушив право позивача на отримання належного розміру пенсії. У судовому порядку було зобов`язано здійснити перерахунок і виплату пенсії. Відповідач не виплатив всіх належних позивачу сум, зокрема, компенсації, що спричинило заподіяння матеріальної і моральної шкоди. Крім того, позивач просить стягнути на її користь судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в сумі вартості наданих адвокатом послуг 20000 гривень.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про законність і обгрунтованність рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача Сільченко О.О. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги. Пояснила, що підстав для виплати позивачу компенсації втрати доходів немає, оскільки після винечсення судом рішення було у встановленому порядку здійснено перерахунок пенсії згідно розпорядження від 13 березня 2018 року і виплачено позивачу у встановлений законом термін. Пояснила, що підстав для сплати компенсації не було, оскільки було виплачено одразу ж всі нараховані суми.

Судом апеляційної інстанції з метою дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні та надання пояснень, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями адвоката Винниченка М.П. , який не мав можливості взяти участь у судових засіданнях з об`єктивних причин. Разом з тим, у судове засідання 21 листопада 2019 року позивач (представник) повторно не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Так, ним було отримано телефонограму 14 листопада 2019 року, тобто за п`ять днів до судового засідання. Адвокат Винниченко М. 15 листопада 2019 року о 10.19 год. надіслав до суду підтвердження отримання судової повістки.

Отже, враховуючи, що мала місце повторна неявка апелянта у судове засідання, про причини неявки суду не було повідомлено, судом ухвалено провести розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 і зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова провести перерахунок та виплату з 16.12.2009 призначеної позивачу пенсії за віком із врахуванням її заробітної плати (доходу) за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, отриманих відповідно до довідки акціонерного товариства закритого типу «Гал-Хвиля» про заробіток для обчислення пенсії 12.07.2005 № 012-02/05 та довідки Державного Львівського будівельно-монтажного управління «Газмашбуд» про заробіток для обчислення пенсії від 20.02.2006 №1.

Відповідно до розпорядження 165920 від 13.03.2018 відповідачем на виконання вказаних судових рішень проведено перерахунок пенсії згідно з довідкою акціонерного товариства закритого типу «Гал-Хвиля» про заробіток для обчислення пенсії від 12.07.2005 № 012-02/05, довідки Державного Львівського будівельно-монтажного управління «Газмашбуд» про заробіток для обчислення пенсії від 20.02.2006 № 1, довідки про зарплату ПГОЛОАІ «Галпромрембуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Люстра ЛТД», БВП «Галресбуд», кооперативу «Монтажник» на підставі листів (довідок) Державного архіву Львівської області № 1133/01-36 від 13.11.2013 та № 1250/01-36 від 02.12.2013 та виплачено недоплачену суму пенсії, починаючи з 16.12.2009, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2017 у справі № 462/2064/16-а (яка набула законної сили) було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 й визнано дії Державного архіву Львівської області щодо визнання недійсними, шляхом відкликання, у своєму листі на адресу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова від 11.01.1014 № 9/01-36 з проханням вважати недійсними листи (довідки) № 1133/01-36 від 13.11.2013 та № 1250/01-36 від 02.12.2013 неправомірними; визнано дії управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова щодо відмови взяти до розрахунку пенсії довідки Акціонерного товариства закритого типу «Гал-Хвиля» про заробіток для обчислення пенсії 12 липня 2005 року № 012-02/05, довідки Державного Львівського будівельно - монтажного управління «Газмашбуд» про заробіток для обчислення пенсії від 20 лютого 2006 року №1, довідки про зарплату «Галпромрембуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Люстра ЛТД», БВП «Талресбуд», кооперативу «Монтажник» на підставі листів (довідок) Державного архіву Львівської області № 1133/01-36 від 13.11.2013 року та № 1250/01-36 від 02.12.2013; зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії з врахуванням для обчислення пенсії заробітної плати згідно довідки Акціонерного товариства закритого типу «Гал-Хвиля» про заробіток для обчислення пенсії 12.07.2005 року № 012-02/05, довідки Державного Львівського будівельно- монтажного управління «Газмашбуд» про заробіток для обчислення пенсії від 20.02.2006 № 1, довідки про зарплату ПГОЛОАІ «Галпромрембуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Люстра ЛТД», БВП «Талресбуд», кооперативу «Монтажник» на підставі листів (довідок) Державного архіву Львівської області № 1133/01-36 від 13.11.2013 та № 1250/01-36 від 02.12.2013 та виплатити недоплачену суму пенсії починаючи з 16.12.2009 з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання судових рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , про що свідчать розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13 березня 2018 року (а.с. 60-76).

5 квітня 2019 року нарахована сума доплат 146011 гривень 99 копійок була виплачена ОСОБА_1 шляхом перерахування на її рахунок у АТ «Кредобанк», що підтверджено довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 листопада 2019 року № 31816/04.03.23, що приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.03.2009, прийнятого за наслідком розгляду заяви №20347/03 у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, тощо.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Про існування таких обставин позивач має повідомити суду.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відтак, пенсійний орган, з вини якого пенсіонером не було вчасно нараховано та виплачено пенсію, повинен здійснити виплату такої пенсії з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата пенсіонеру суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості з пенсії, є порушенням прав пенсіонера на отримання такої компенсації.

Отже, позивач дізналася або, принаймні, повинна була дізнатися про порушення її права на отримання перерахованої пенсії у належному розмірі, компенсації з дня отримання коштів - 5 квітня 2018 року, а тому необхідно було звернутися до суду з відповідним позовом в межах шестимісячного строку.

Разом з тим, до суду позивач звернулася більше як через рік - 29 травня 2019 року, з порушенням встановленого ч. 1 ст. 122 КАС України строку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 8 серпня 2019 року у справі 806/2896/18, від 19 грудня 2018 року у справі № 809/1912/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивач не заявила про поважність причин пропуску шестимісячного строку і поновлення пропущеного строку.

Тому апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду і є підстави для залишення позовних вимог без розгляду.

Щодо покликань позивача про неправомірність здійснення відповідачем нарахування недоплачених сум пенсії і, як наслідок, здійнення недоплати такої за минулі періоди, апеляційний суд зазначає, що по суті покликання позивача у мотивувальних частинах позовної заяви та апеляційної скарги зводяться до неправильності здійсненого відповідачем перерахунку пенсії на виконання рішень судів, що мав місце у березні 2018 року.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд звертає увагу, що відповідно статями 382-383 КАС України виокремлено вид судового контролю за виконанням судового рішення як визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення).

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 520/11829/17.

Враховуючи, що позивач заявив позов саме в порядку позовного провадження, відштовхуючись від неправомірності здійсненого відповідачем розрахунку у березні 2018 року і неповної виплати пенсії у квітні 2018 року, апеляційний суд застосовує загальний строк, встановлений ст.122 КАС України, і вважає, що позов щодо стягнення недоплат до пенсії також підлягає залишенню без розгляду із зазначених вище підстав.

Позовні вимоги про відшкодування шкоди як похідні також підлягають залишенню без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

За таких обставин, оскільки адміністративний позов не вирішено на користь позивача, тобто позовні вимоги не задоволено, не підлягають стягненню на її користь судові витрати - витрати на правову допомогу в сумі 20000 гривень у відповідності до ст. 139, 143 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення про відмову в позові частково являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 317, 319, 321, 322 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року.

Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Д. М. Старунський
А. Р. Курилець
Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.