Справа № 821/1764/16
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2019 року

Київ

справа №821/1764/16

адміністративне провадження №К/9901/24569/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 821/1764/16

за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року, ухвалену суддею - Василяки Д.К.,

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: головуючого - Ступакової І.Г., суддів: Лук`янчук О.В., Милосердного М.М.,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області (далі - відповідач 1, ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області), Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області (далі - відповідач 2, УПФУ в Білозерському районі Херсонської області), де просила:

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області списати штрафні санкції винесені на підставі рішення від 02 серпня 2012 року за № 477, № 478, № 479, № 480, № 481, № 482, № 483;

скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про відкриття виконавчого провадження від 02 березня 2016 року ВП № 50986306, ВП № 50986356, ВП № 50986405, ВП № 50986768, ВП № 50986446, ВП № 50986012, ВП № 50986211.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року у справі № 821/1227/14 скасовано постанови ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області про відкриття провадження у справі від 21 серпня 2018 року ВП № 34456328, ВП № 34453637, ВП № 34453279, ВП № 34453046, ВП № 34452600, ВП № 34326025, відкриті на підставі рішень УПФУ Білозерського району Херсонської області про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за несплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 2 410,66 грн.

Позивач зазначала, що, не зважаючи на висновок Одеського апеляційного адміністративного суду про незаконність рішень УПФУ Білозерського району Херсонської області, останній повторно у 2016 році подало їх на примусове виконання.

Посилалася на те, що згідно з частиною 5 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовується, а нараховані органами Пенсійного фонду України такі суми фінансових санкцій та не сплачені фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню.

Тому, на думку позивача, дії УПФУ в Білозерському районі Херсонської області щодо повторної подачі рішень від 02 серпня 2012 року № 477 - 483 до примусового виконання та відповідно дії ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області щодо прийняття вказаних рішень до виконання є незаконними.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № № 477, 478, 479, 480, 481, 482, 483. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, із висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07 липня 2011 року №3609-VI (який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування - з 05 серпня 2011 року) частину 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV доповнено абзацами другим і третім, якими, зокрема, визначено, що нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню. У зв`язку з чим Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області має розглянути питання щодо списання штрафних санкцій винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № № 477- 483. При цьому ВДВС Білозерського РУЮ, приймаючи постанови про відкриття виконавчих проваджень від 02 березня 2016 року ВП № 50986306, ВП № 50986356, ВП № 50986405, ВП № 50986768, ВП № 50986446, ВП № 50986012, ВП № 50986211, діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень, оскільки рішення про застосування штрафних санкцій не скасовані, термін пред`явлення до виконання їх не скінчився та вони мають всі належні виконавчому документу реквізити.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року - без змін.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у вищевказаній справі.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що в 2011-2012 року позивач перебувала на загальній системі оподаткування, а тому зміни до частини 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо того, нараховані органами ПФУ суми фінансових санкцій, та не сплачені фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню, до позивача не відносилися.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України 15 лютого 2018 року матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Желтобрюх І.Л., судді Бевзенко В.М., Білоус О.В.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 518/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Желтобрюх І.Л. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 31 жовтня 2019 року прийнято до провадження справу за даною касаційною скаргою, закінчено підготовчі дії та призначено їх до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог частини 3 статті 340 та пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

Від позивача та відповідача - 1 відзиву не надходило, що відповідно до статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Установлені судами фактичні обставини справи

За матеріалами справи судом встановлено, що на підставі акту № 9 від 31 серпня 2012 року позапланової перевірки щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування УПФУ в Білозерському районі Херсонської області застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції рішеннями за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленої формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 02 серпня 2012 року № 477 на суму 170 грн, № 478 на суму 170 грн, № 479 на суму 170 грн, № 480 на суму 170 грн, № 481 на суму 170 грн, № 482 на суму 170 грн, № 483 на суму 170 грн.

На підставі вищевказаних рішень старшим державним виконавцем ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області Василевич А.С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 березня 2016 року ВП № 50986306, ВП № 50986356, ВП № 50986405, ВП № 50986768, ВП № 50986446, ВП № 50986012, ВП № 50986211.

Не погоджуючись із вищевказаними постановами державного виконавця, а також, вважаючи наявними підстави для списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № №477-483, позивач звернувся до суду.

Позиція Верховного Суду

Релевантні джерела права й акти їх застосування

Частиною 5 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VІ, в редакції на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. Територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464- VI) та за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 4 частини 11 статті 25 Закону № 2464 - VI).

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 р. № 3609-VI (який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування - з 05.08.2011 р.) частину 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV ) доповнено абзацами другим і третім такого змісту:

"Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються"

Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню».

Частиною 15 статті 25 зазначеного закону визначено, що рішення територіального органу Пенсійного фонду про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Із аналізу наведених вище норм Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " слідує, що вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій є виконавчими документами та підлягають виконанню в порядку передбаченому чинним законодавством.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, є, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Як визначено статтею 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 18 Закону № 606-XIV.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи та висновки Верховного Суду

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області списати штрафні санкції винесені на підставі рішення від 02 серпня 2012 року за № № 477-483, позивач посилалася на те, що у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року у справі № 821/1227/14, якою скасовано постанови ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області про відкриття виконавчого провадження, відкриті на підставі рішень УПФУ Білозерського району Херсонської області про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за несплату недоїмки з єдиного внеску, апеляційний суд дійшов висновку про незаконність рішень УПФУ у Білозерському районі Херсонської області від 02 серпня 2016 року №№ 477-483. У цьому рішенні, суд, зокрема, зазначив, що вказані рішення не відповідають частині 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

З наведеними доводами позивача погодилися суди першої та апеляційної інстанції в даній справі, посилаючись на те, що, починаючи з 05 серпня 2011 року, відповідно до абзацу третього частини 15 статті 106 Закону № 1058-IV нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню.

Аналізуючи зміст даної норми, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що дія даної норми поширюється на позивача та має бути застосована в спірних правовідносинах, а тому наявні підстави для зобов`язання УПФУ в Білоцерківському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477 - 483.

Верховний Суд не погоджується з наведеними висновками суддів попередніх інстанцій з таких підстав.

Дійсно, з 05 серпня 2011 року частина 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Закон № 1058-IV діє в новій редакції, а саме її доповнено абзацами другим і третім, дія яких поширюється на фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування.

За змістом статті 14 Закону № 1058-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під особливим способом оподаткування розуміється фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 в період у 2011 -2012 році перебувала на загальній системі оподаткування.

Таким чином колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги в частині помилковості застосування судами до спірних правовідносин абзацу 2 та 3 частини 15 статті 106 Закону № 1058-IV, оскільки дія останньої не поширюється на позивача.

А відтак, висновки судів попередніх інстанцій про правомірність поширення дії норм абзаців 2 та 3 частини 15 статті статті 106 Закону № 1058-IV на позивача у спірних правовідносинах ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права і не відповідають обставинам справи.

Крім того, судами попередніх інстанцій не було взято до уваги, що відповідно до частини 14 статті 25 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник у зазначений строк має право оскаржити рішення про застосування штрафів до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Колегія суддів зазначає, що, зобов`язуючи Управління Пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477- 483, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги відсутність доказів оскарження позивачем вказаних рішень до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду рішення УПФУ в Білозерському районі Херсонської області та як наслідок їх скасування в установленому законом порядку.

Вказане має значення, оскільки означеними рішеннями органом Пенсійного фонду України нараховано суми фінансових санкцій у вигляді штрафу, які на думку позивача підлягають списанню.

Щодо посилання позивача у позовній заяві на висновок Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року у справі № 821/1227/14, то колегія суддів зауважує, що предметом вказаної справи було оскарження постанов ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області про відкриття виконавчого провадження на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477- 483, в межах вказаної справи останні не було оскаржено та відповідно не було скасовано в судовому порядку. Питання правомірності застосованих органом Пенсійного фонду штрафних санкцій не охоплювалася предметом даного позову.

В той же час колегія суддів погоджується із доводами суддів попередніх інстанцій в частині того, що ВДВС Білозерського РУЮ, приймаючи постанови про відкриття виконавчих проваджень від 02 березня 2016 року ВП №50986306, ВП № 50986356, ВП №50986405, ВП №50986768, ВП №50986446, ВП №50986012, ВП №50986211 діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень, оскільки рішення про застосування штрафних санкцій не скасовані, термін пред`явлення до виконання їх не скінчився та вони мають всі належні виконавчому документу реквізити, а тому діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Приймаючи до уваги, що суди першої та апеляційної інстанцій вирішили позов ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477, № 478, № 479, № 480, № 481, № 482, № 483 з порушенням норм матеріального права, то оспорювані рішення в цій частині не відповідають критеріям законності та обґрунтованості, а відтак в цій частині підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

За змістом частини 1 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повність або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Верховний Суд, виходячи із предмету спору вважає за необхідне скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року в частині задоволення позову про зобов`язання Управління Пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477, № 478, № 479, № 480, № 481, № 482, № 483.

Ухвалити нове рішення, яким в частині позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477, № 478, № 479, № 480, № 481, № 482, № 483 відмовити.

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області задовольнити частково.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі 821/1764/16 в частині задоволення позову про зобов`язання Управління Пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області розглянути питання щодо списання штрафних санкцій, винесених на підставі рішень від 02 серпня 2012 року № 477, № 478, № 479, № 480, № 481, № 482, № 483 - скасувати, прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені цієї позовної вимоги відмовити.

3. В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі 821/1764/16 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду