Справа № 824/1256/18-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1256/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кучерявої А.В.,

представників позивача Красноголова О.А., Скрипник М.В.

представників відповідача Темерівський В.В., Федів Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022) до Товариства з додатковою відповідальністю "Вимірювач" (, вул. О. Пчілки, 5, м. Чернівці, Чернівецька область, 58023) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Вимірювач" (відповідач) з такими позовними вимогами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.01.2019 року (а.с.79) та заяви про збільшення позовних вимог від 08.01.2019 року (а.с.34)):

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Вимірювач" заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (Список №2) за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 12383,57 грн на користь позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних позивач зазначив, що за відповідачем обліковується борг перед Пенсійним фондом України по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно розрахунків за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 12383,57 грн.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості сумі 12383,57 грн на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив проти позову в якому зазначив, що 18.08.2015 року Товариством з додатковою відповідальністю "Вимірювач" видано довідку № 1 про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах по списку № 2 за ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вищезгаданій довідці підтверджено право особи на пенсію на пільгових умовах та трудовий стаж на посаді шліфувальника по металу (сухе шліфування) з 02.10.1984 р. (Наказ № 216 від 01.10.1984 р.) по 31.12.1991 р., тобто виконано всі умови чинного законодавства щодо надання інформації про характер виконуваної роботи, періоду що зараховується до спеціального (пільгового) стажу, посилання на розділ та пункт відповідного Списку. Також зазначено, що атестація робочих місць на той момент не проводилась. Довідка видана згідно особової картки форми Т-2, наказів по особовому складу та наказів про переведення відповідних років.

Головним спеціалістом сектору по контрольно-перевірочній роботі Управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Івончак А.Г., здійснена перевірка факту пільгової роботи та обґрунтованості видачі довідки, про що свідчить Довідка про відповідність даних про стаж первинним документам, що надані для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2 ТДВ "Вимірювач" від 15.06.2018 р. В ході перевірки недоліків та помилок не виявлено.

Пільговий стаж набуто до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", то пенсія призначається за нормами ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка так і називається "Порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону". При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону "Про пенсійне забезпечення" застосовується Список № 2, затверджений постановою Совета министров СССР №1173 від 22.08.1956 року, та пільговий стаж при цьому зараховується до 01.01.1992 р. Проведення атестації робочих місць уданому випадку не вимагається. Витрати на виплату пенсії підприємством не відшкодовуються.

Отже, працівнику, який пропрацював на даному підприємстві 6 років та 3 місяці, позивачем пільгова пенсія призначена без урахування чинних норм ст.13 та ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі вище викладеного, листом від 25.10.2018 року за №39 відповідач повернув позивачеві Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з жовтня 2018 року з вимогою переглянути статті призначення пільгової пенсії громадянину ОСОБА_1 та внести відповідні зміни до пенсійної справи особи. Поряд з тим, позивач на дану відповідь відповідача надіслав лист від 27.11.2018 року, в якому стверджував, що з 11.10.2017 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 та №2, незалежно від часу набуття стажу, що дає право на такий вид пенсії, призначаються виключно відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач, ознайомившись з відзивом проти позову, подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що норми щодо можливості визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом №2148.

Отже, після набрання чинності Законом №2148 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 призначаються виключно згідно з ч. 2 ст. 114 Закону 1058.

Зазначив, що згідно з ст. 114 Закону 1058 атестація робочого місця не є визначальною умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи зазначене, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону 1058 зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Отже, норма щодо атестації робочих місць для врахування стажу роботи, зокрема за Списком № 2, набутого до 21.08.1992 року, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 не застосовується.

Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.05.2018 року звернувся в Головне управління за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. З цієї дати, 16.05.2018 року, заявнику призначено пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи зазначене вище, пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 гр. ОСОБА_1 призначена згідно з чинним законодавством України та витрати на її виплату та доставку підлягають відшкодуванню підприємством до досягнення гр. ОСОБА_1 пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.12.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

08.01.2019 року, судом прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог та продовжено розгляд справи про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (Список №2) за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 12383,57 грн.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року, за клопотанням представника відповідача, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 31.01.2019 року.

Судове засідання призначене на 31.01.2019 року відкладено на 19.02.2019 року, за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року зупинено провадження у адміністративний справі №824/1256/18-а до набрання законної сили рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №926/144/19-а за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Вимірювач" до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просить про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року та зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до закону.

17.04.2019 року та 18.07.2019 року від представника позивача на адресу суду надійшли заяви про збільшення розміру позовних вимог, проте зважаючи на подачу таких заяв після переходу до розгляду справи по суті, зважаючи на клопотання представника про залишення їх без розгляду, суд повернув їх позивачу без розгляду.

Ухвалою суду від 04.09.2019 року №926/144/19-а поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 26.09.2019 року.

Судове засідання призначене на 26.09.2019 року відкладено на 17.10.2019 року, за клопотанням представника відповідача.

В судовому засіданні призначеному на 17.10.2019 року оголошено перерву до 14.11.2019 року.

Судове засідання призначене на 14.11.2019 року відкладено на 21.11.2019 року, за клопотанням представника відповідача.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні повністю.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Товариство з додатковою відповідальністю "Вимірювач" () є юридичною особою, місцезнаходження: 58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. О.Пчілки, 5, та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як платник страхових внесків (а.с. 81-92).

Як встановлено з матеріалів справи, у відповідача працював найманий працівник ОСОБА_1 , який має всі необхідні підстави для призначення йому пільгової пенсії відповідно до п.п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Дослідженні судом копії протоколів, трудових книжок, актів зустрічної перевірки про підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення підтверджують право вказаного працівника на пільгову пенсію відповідно до п.п. "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 18-30).

Відповідачу направлявся розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в якому було обчислено фактичні витрати на виплату та доставку пенсій працівнику, який працював на підприємстві та має право на пільгову пенсію. Вказаний, розрахунок отриманий відповідачем, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 6).

Згідно розрахунку заборгованості, борг відповідача за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року складає 12383,57 грн (а.с. 35).

Відповідно до Довідки про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах по списку №2, гр. ОСОБА_1 працював з 02.10.1984 року по 31.12.1991 року на посаді шліфувальника по металу (сухе шліфування), дана премія передбачена списком №2 розділ 15 позиція 10а Постанови РМ СРСР від 22.08.1956 року №1173 ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Атестація робочого місця не проводилась (а.с.42).

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі заяви від 16.05.2018 року, гр. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, Список №2 згідно ст.114 Закону №1058-IV.

Крім того, Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.04.2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 року №926/144/19-а, встановлено, що пенсіонер ОСОБА_1 набув пільгового стажу до 01.01.1992 року. 16.05.2018 року пенсіонер звернувся із заявою до органу Пенсійного фонду про призначення йому пенсії за віком за Списком №2 в порядку ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за результатом розгляду якої призначив йому пенсію на підставі ст.114 Закону №1058-IV. Будь-яких заперечень з приводу неправомірності призначення йому пенсії на підставі статті 114 Закону №1058 ОСОБА_1 не заявляв. При цьому, останній не звертався до органу Пенсійного фонду з будь-якими іншими заявами щодо призначення йому пенсії у відповідності до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 140-147).

Зважаючи на наявність у відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (Список №2) за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (Закон № 1058-IV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (Закон №1788-XII) в редакції Законів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п. 1ст. 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страхувальниками є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IVпенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абз. 4 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.97 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

Пунктом 6.1 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1) передбачено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2цієї Інструкції(крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIIIПро внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 6.2 Інструкції № 21-1витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Відповідно до абз. 1 п. 6.7 Інструкції № 21-1підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судом встановлено, що відповідач будучи платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не виконує свої зобов`язання в частині відшкодування витрат пов`язаних з доставкою і виплатою пенсій за віком призначених відповідно до п. п. "б"-"з "ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім цього, судом встановлено, що на адресу відповідача направлялися відповідні розрахунки на загальну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, однак зазначені в розрахунках суми відповідачем не сплачені, у зв`язку із чим за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року утворилась заборгованість в сумі 12383,57 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач вказував на те, що пільговий стаж працівника ОСОБА_1 набуто до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах потрібно керуватись ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення, а за таких умов витрати на виплату пенсії підприємством не відшкодовуються.

На думку суду, вказані висновки відповідача є помилковими з огляду на те, що 11.10.2017 року набув чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі - Закон 2148), яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", зокрема в частині уточнення порядку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Зокрема, згідно частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Законом № 2148 внесено зміни до п. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та викладено такого змісту: До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Як вбачається з матеріалів справи гр. ОСОБА_1 призначено пенсії відповідно до пунктів 2-8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 16.05.2018 році.

Аналізуючи наведе вище, слід дійти висновку, що норми в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення № 1788 не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом №2148.

Як встановлено судом, відповідач будучи платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не виконує свої зобов`язання в частині відшкодування витрат пов`язаних з доставкою і виплатою пенсій за віком призначених відповідно до п.п. "б"-"з" ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення", та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того судом встановлено, що на адресу відповідача направлялись відповідні розрахунки на загальну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, однак зазначені в розрахунку суми відповідачем не сплачені, у зв`язку із чим за період за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 12383,57 грн.

Слід також зауважити, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Отримавши від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. "б"-"з" ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки.

При цьому, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Під час розгляду справи позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв`язку з відсутністю судових витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд не вирішує питання щодо їх стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Товариства з додатковою відповідальністю "Вимірювач" про стягнення заборгованості, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Вимірювач" заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (Список №2) за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 12383 (дванадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 57 коп. на користь позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022);

Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю "Вимірювач" (, вул. О. Пчілки, 5, м. Чернівці, Чернівецька область, 58023).

Суддя В.О. Григораш

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.