Справа № 520/11624/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 листопада 2019 р. справа № 520/11624/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді: Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в м. Харкові в приміщені Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Старшого державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Шеіної Олени Сергіївни, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2019 року по виконавчому провадженню №59764074, що винесена старшим державним виконавцем міжрайонного відділу ДВС по Основянському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Шеіна О.С.

Ухвалою суду від 13.11.2019 замінено первісного відповідача - Старшого державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Шеіної Олени Сергіївни на належного відповідача - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2019 ВП №59764074, є протиправною, оскільки довідка відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку та платіжне доручення, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення не є доказами, на думку позивача, виконання рішення суду в повному обсязі, у зв`язку з тим, що вказані документи підтверджують виплати, які здійсненні за іншими вимогами, які задоволені судом.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Шеіної О.С. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача зазначила, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала заява боржника ВП подана разом з довідкою та платіжним доручення, які визначали, що стягувачу в добровільному порядку було розраховано та виплачено грошове забезпечення у спірний період.

В судове засідання позивач та представник відповідача прибули, надали пояснення щодо предмету позову та подали заяви через канцелярію суду про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Як передбачено приписами ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 по справі №820/1033/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення сум задоволено частково. Стягнуто з Харківського національного університет внутрішніх справ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 112264 (сто дванадцять тисяч двісті шістдесят чотири) грн 73 коп. Стягнуто з Харківського національного університету внутрішніх справ (проспект Льва Ландау, буд. 27, м. Харків, 61080, , ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 утриману суму доплат за науковий ступінь і вчене звання, що входили до грошового забезпечення за період з 28 грудня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 5906 (п`ять тисяч дев`ятсот шість) грн 69 коп. Зобов`язано Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань грошове забезпечення як працівника поліції за період з 07 листопада 2015 року по 28 грудня 2015 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 по справі №820/1033/17 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Харківського національного університету внутрішніх справ залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2017р. по справі № 820/1033/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 по справі №820/1033/17 касаційні скарги Харківського національного університету внутрішніх справ, ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 820/1033/17 залишено без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 по справі №820/1033/17 заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по адміністративній справі № 820/1033/17 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення сум - залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 по справі №820/1033/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року по справі № 820/1033/17 залишено без змін.

У зв`язку з набранням законної сили постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 по справі №820/1033/17 видані виконавчі листи.

Так, до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області звернувся ОСОБА_1 з відповідною заявою та виконавчим листом.

За результатами такого звернення старшим державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Шеіною О.С. прийнято поставнову про відкриття виконавчого провадження №59764074 від 13.08.2019 (а.с.21-22).

23.09.2019 до канцелярії відділу надійшла заява про закриття виконавчого провадження від представника боржника - Харківського національного університет; внутрішніх справ, разом з додатками: довідкою за підписом начальника-головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ, у вказаній довідці вказано, що стягувану - ОСОБА_1 перераховано та виплачено за платіжним дорученням № 3504 від 22.12.2017 суму коштів в загальному розмірі 123 899,16 грн, яка складається у т.ч. з суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 112264,73 грн; з суми доплат за науковий ступень і вчене звання, що входили до грошового забезпечення за період з 28.12.2015 по березень 2016 року в розмірі 5906,69 грн, а також з суми грошового забезпечення (оклад за спеціальним званням (полковник поліції), надбавка за стаж служби у розмірі 45% окладу за спеціальним званням) за період з 07.11.2015 по 27.12.2015 включно а розмірі 5727,74 грн, згідно постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 по справі №820/1033/17 (а.с.24,25).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, копія яких доручення до матеріалів справи, на підставі поданого боржником пакету документів, державний виконавець визначив, що рішення суду боржником виконано до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з вказаним, керуючись п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 15.10.2019 за виконавчим провадженням ВП № 59764074 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.28 - 29).

З вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження позивач не погоджується, вважаючи рішення суду таким, що не виконане в повному обсязі, а саме: в частині нарахування та виплати ХНУВС ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань грошового забезпечення, як працівника поліції, за період з 07.11.2015 по 28.12.2015, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені вимоги до виконавчого документа, а саме п. 2 встановлено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження ВП № 59764074, за яким боржника, зокрема, зобов`язано вчинити певну дію, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань грошове забезпечення, як працівника поліції, за період з 07.11.2015 по 28.12.2015.

Суд зазначає, що вказана вимога є саме вимогою зобов`язального характеру.

Згідно наданої довідки, за підписом начальника-головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ, ОСОБА_1 перераховано та виплачено за платіжним дорученням № 3504 від 22.12.2017 суму коштів в загальному розмірі 123 899,16 грн, яка складається у т.ч. з суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 112264,73 грн; з суми доплат за науковий ступень і вчене звання, що входили до грошового забезпечення за період з 28.12.2015 по березень 2016 року в розмірі 5906,69 грн, а також з суми грошового забезпечення (оклад за спеціальним званням (полковник поліції), надбавка за стаж служби у розмірі 45% окладу за спеціальним званням) за період з 07.11.2015 по 27.12.2015 включно а розмірі 5727,74 грн, згідно постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2017 по справі №820/1033/17 (а.с.24,25).

Щодо доводів позивача стосовно того, що зазначені у вказаній довідці розрахунки підтверджують лише нарахування та виплати, які були здійсненні за іншими позовними вимогами, суд зазначає наступне.

Згідно змісту вказаної довідки та платіжного доручення, боржником нараховано та виплачено суми грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 27.12.2015 включно в розмірі 5727,74 грн, тобто за виконавчим листом у спірному виконавчому провадженні.

Водночас, суд звертає увагу, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 по справі №820/1033/17, якою залишено без змін ухвалу першої інстанції про відмову у роз`ясненні рішення суду, колегією апеляційної інстанції наголошено, що предметом розгляду вказаної справи, в т.ч., булонарахування та виплата ХНУВС ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань грошового забезпечення, як працівника поліції, за період з 07.11.2015 по 28.12.2015. При цьому, питання щодо розміру та видів грошового забезпечення, з якого складається загальна сума грошового забезпечення позивача не було предметом розгляду даної справи, оскільки не було визначено посаду позивача у вказаний період визначено, що відображено у рішенні суду.

Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що в даному випадку рішенням суду було зобов`язано ХНУВС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань грошове забезпечення як працівника поліції за період з 07 листопада 2015 року по 28 грудня 2015 року, без зазначення суми, належної до виплати позивачу, при цьому судом було відмовлено позивачу у наданні роз`яснень щодо того, з яких видів грошового забезпечення складається сума грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.12.2015, суд зазначає, що в даному випадку перевірка державного виконавцем складових нарахованих та виплачених сум буде поза межами компетенції державного виконавця, з урахуванням вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, суд зазначає, що в даному судовому розгляді у суду відсутні правові підстави надавати оцінку складовим нарахованої та виплаченої боржником суми за період з 07.11.2015 по 28.12.2015.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Крім того, суд роз`яснює позивачу, що у разі не згоди з сумою розрахунку, яку було проведено боржником за рішенням суду згідно довідки за підписом начальника-головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ про здійснення нарахування та виплат, позивач не позбавлений права оскаржити вказаний розрахунок нарахування в законному порядку.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 9); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4 ст. 90).

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2019 ВП №59764074, прийнята у відповідності до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, через що у задоволенні позовних вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2019 ВП №59764074, належить відмовити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені витрату позивачу не повертаються.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2019 ВП №59764074 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2019 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.