Справа № 200/10570/19-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 р. Справа№200/10570/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області; головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 року № 1514,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 року № 1514.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.2019 року позивачем отримано по пошті наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 1514 від 12.08.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та повідомлення № 264/10/05-99-13-02 від 12 серпня 2019 року де зазначено перевіряємий період з 26.06.2014 року по ЄСВ та з 01.01.2015 року дотримання податкового законодавства.

Позивач не згоден з зазначеним наказом та просить визнати його протиправним та скасувати.

02 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року залучено у якості другого відповідача - Головне управління ДПС у Донецькій області. Розгляд справи розпочато спочатку.

16 вересня 2019 року, через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду, представник відповідача 1 надав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що згідно пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи)контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Підстави проведення документальної позапланової перевірки належним чином відображені в наказі Головного управління ДФС у Донецькій області № 1514 від 12.08.2019 року: пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82, п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, копія якого разом з письмовим повідомленням про дату початку перевірки з 24 вересня 2019 року, та місцем проведення перевірки за адресою в приміщенні контролюючого органу: 85110, Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, 125, каб. 308 вручені ФОП ОСОБА_1 20 серпня 2019 року засобом поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 066.

22 жовтня 2019 року, через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду, представник відповідача 2 надав відзив на адміністративний позов, в якому посилаючись на ті ж обставини, що й відповідач 1, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року, відмовлено Головному управлінню ДФС у Донецькій області у клопотанні про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована як само зайнята особа в Добропільській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

20 серпня 2019 року позивач отримав наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 1514 від 12.08.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення № 364/10/05-99-13-02 від 12 серпня 2019 року. Перевіряємий період з 26.06.2014 року по сплаті ЄСВ, та з 01.01.2015 року про дотримання позивачем податкового законодавства. Підставою проведення перевірки в спірному Наказі відповідачем вказано ст.ст. 20.1.4, 75.1.2, 78.1.5, 79, 82.2, 102. 1 Податкового Кодексу України. Інших підстав, законодавчих актів та обґрунтувань не зазначено.

Підставою перевірки в повідомленні зазначено ст. 78.1.1 Податкового Кодексу України та наказ ДФС № 22 від 31.07.2014 року (у редакції наказу ДФС № 398 від 23.03.2018 року).

Як вбачається з матеріалів справи, до видання спірного наказу відповідачем вже проводилась перевірка ФОП ОСОБА_1 за зазначений вище період та складено Акт про результатами документальної позапланової невиїзної перевірки № 722/05-99-13-02/ НОМЕР_1 від 15.07.2019 року.

Позивачем було подано заперечення на вказаний Акт перевірки від 18.07.2019 року.

Листом ГУ ДФС № 61257/10/05-99-13-02-29 від 31.07.2019 року у вигляді відповіді на заперечення позивача було проінформовано про те, що згідно п.п. 78.1.5 ст. 78 Податкового Кодексу України буде розглянуто питання щодо проведення позапланової перевірки.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пункт 78.1 статті 78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язків письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Отже, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України виникає за наявності таких умов:

- виявлення фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, органу ДФС необхідно дотриматися сукупно 4 складових: наявність заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначено пунктом 44.7; платником вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки; у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були дослідженні під час перевірки; та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.

Як встановлено судом, фактичною підставою для прийняття спірного наказу вказані положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1статті 78 ПК України.

Суд не погоджується з доводами представників відповідачів про наявність підстав для призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з огляду на наступне.

Зазначені у підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та їх документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оскаржити такий до суду. У такому спорі суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб`єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

В матеріалах справи, відсутні будь-які докази на підтвердження наявності конкретних обставин (фактів), які б свідчили про порушення ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі обставин, зазначених у письмових запитах Офісу великих платників податків ДФС, зокрема, доказів виявлення таких обставин внаслідок перевірок інших платників податків тощо.

Позивачем в свою чергу, на запит податкового органу надані пояснення, відповідність яких обсягу запитуваної інформації не спростована суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01.08.2018 справа № 804/2071/15.

Крім того, відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового Кодексу України, Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, якщо контролюючий орган за 2015 рік не проводив перевірку, не визначав податкові зобов`язання, то весь цей період не міг бути включений до наказу на перевірку.

Відповідно до ст. 114 Податкового Кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Граничний строк подання податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП за 2015 рік 09.02.2016 року, строк 1095 днів закінчився 10.02.2019 року.

За положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положенням пункту 31 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є орган доходів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 цього Закону.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з пунктом 1.1. статті 1 Податкового Кодексу України, Податковий Кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового Кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, порядку та строків проведення перевірок і відповідальності за порушення такого порядку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази та пояснення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області; головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 року № 1514 - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (квитанція № 4887712 від 20.08.2019 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ); головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 року № 1514 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 1514 від 12.08.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 85726, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко