Справа № 580/2878/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року справа № 580/2878/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Черкаської митниці ДФС (далі-відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів № UА902070/2019/702928/1 від 05.04.2019р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902070/2019/00056 від 05.04.2019р.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що позивачем при ввезенні транспортного засобу на митну територію України подано митну декларацію із відображенням митної вартості за основним (першим) методом визначення митної вартості. При здійсненні митного оформлення позивачем надано всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Позивач звертає увагу, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та необгрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем, оскільки перелік документів наданий позивачем достатній для визначення митної вартості за основним методом. На підставі зазначеного, рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Станом на 21.11.2019р. до суду від Черкаської митниці ДФС відзив на позовну заяву не надходив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до Акта прийому передачі (а.с. 30) 15.03.2019р. ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль марки "MERCEDES BENZ", модель "Е 200", номер шасі: НОМЕР_1 .

17.03.2019р. позивачем ввезено даний автомобіль на митну територію України через Львівську митницю ДФС. При проведенні митного огляду автомобіля, складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209060/2019/23347, в якому підтверджено заявлені дані про автомобіль: автомобіль пасажирський марки "MERCEDES BENZ", модель "Е 200 CDІ", б/в, рік випуску - 2013, об`єм двигуна - 2143 см. куб., дизельний, VIN: НОМЕР_1 . У додатковому аркуші до Акта зазначено пробіг 609154 км, а також у графі інше зазначено про наявність пошкоджень.

26.03.2019р. позивачем подано митну декларацію № UA902070/2019/702928 для проведення митного оформлення ввезення автомобіля. Митну вартість автомобіля було задекларовано у розмірі 4900,00 Євро (графи 22, 42) еквівалент 149 214,54 грн (графа 45 "коригування"), за основним (першим) методом визначення митної вартості: ціни угоди за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються ( графа 43 "Код МВВ").

Для підтвердження заявлених даних митниці були подані документи (графа 44): рахунок (інвойс) №03/01 від 15.03.2019р. (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 4900,00 євро; декларацію про походження товару від 15.03.2019р.; акт митного огляду від 17.03.2019р. № UA209060/2019/23347 (код 1701); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.05.2013р., НОМЕР_4 від 15.03.2019, НОМЕР_5 від 21.05.2013р. (код 2800); інформацію про транспортний засіб 52602 від 21.03.2019р. (код 9000); митна декларація країни відправлення 19 DЕ62Е6 від 15.03.2019р.

За ввезення даного товару за митною декларацією № UA902070/2019/702928 від 26.03.2019р., позивачу, як власнику автомобіля необхідно було сплатити 77 114,99 грн (графи 47, В): акцизний податок (код платежу 185) - 24 471,95 грн; ввізне мито (код платежу 121) - 14921,45 грн (10%); ПДВ (код платежу 128) - 37 721,59 грн ( 20%).

26.03.2019р. Черкаською митницею ДФС, на підставі ст. 53 МК України та у зв`язку з тим, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару, запропоновано надати додаткові документи протягом 10 календарних днів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: рахунки про здійснення платежів третім особам; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики автомобіля підготовлені спеціалізованими експертними установами.

Із вказаним рішенням позивач ознайомлений особисто 26.03.2019р., про що міститься відмітка на самому рішенні.

05.04.2019р. за № UА902070/2019/702928/1 Черкаська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів. У рішенні зазначено про те, що з огляду на не підтвердженість декларантом документально заявленої митної вартості товару, застосування основного методу визначення митної вартості товару є неможливим та застосовано резервний.

Згідно з прийнятим рішенням митна вартість товару була визначена митницею у розмірі 10963,29 євро за резервним (6) методом із посиланням на джерело визначення митної вартості: митну декларацію від 13.12.2018р. № UA400030/2018/024415.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості від 05.04.2019р. за № UА902070/2019/702928/1 митницею було відмовлено у митному оформленні товарів за митною декларацією № UA902070/2019/702928 від 26.03.2019р. з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA902070/2019/00056 від 05.04.2019р. Причинами відмови у митному оформленні товару зазначено те, що під час декларування митної вартості декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість; в наданих декларантом документах відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; обраний декларантом метод не відповідає умовам, зазначеним в статті 58 глави 9 Митного кодексу України; застосування методу визначення митної вартості за ціною угоди неможливо.

Позивач вважає вказані рішення про коригування митної вартості товарів і картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України), Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України, наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.4 ст.53 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З аналізу вказаних положень законодавства України, судом вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2019р. в справі №816/1199/15-а у подібних правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

- а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

- б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

- в) на основі віднімання вартості;

- г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

- ґ) резервний.

Частинами 2-8 вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом із матеріалів справи, з метою підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля марки "MERCEDES BENZ", 2013 року випуску, декларант надав митному органу разом з декларацією (графа 44 декларації) такі документи: рахунок (інвойс) №03/01 від 15.03.2019р. (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 4900,00 євро; декларацію про походження товару від 15.03.2019р.; акт митного огляду від 17.03.2019р. № UA209060/2019/23347 (код 1701); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.05.2013р., НОМЕР_4 від 15.03.2019, НОМЕР_5 від 21.05.2013р. (код 2800); інформацію про транспортний засіб 52602 від 21.03.2019р. (код 9000); митна декларація країни відправлення 19 DЕ62Е6 від 15.03.2019р.

Крім того, 01.04.2019р. декларантом, на виконання вимоги відповідача від 26.03.2019р., до митниці надано наступні документи: лист від продавця транспортного засобу від 26.03.2019р. із перекладом на українську мову в якому підтверджено, що автомобіль MERCEDES BENZ Е 200, номер шасі НОМЕР_3 був проданий фізичній особі, ОСОБА_1 за ціною нетто 4900 євро як експортний товар. Зазначено також, що 4900 євро є ціною продажу в виписці з бухгалтерської документації, що наявна у продавця. Також додано:

- звіт № 844/19 про незалежну оцінку по визначенню транспортного засобу;

- квитанцію від 15.03.2019р. згідно якої покупцем транспортного засобу з номером шасі НОМЕР_3 із зазначеною вартістю 4900,00 євро є ОСОБА_1 .

Також, 04.04.2019р. декларантом до митниці надано акт прийому-передачі до договору купівлі-продажу від 15.03.2019р. з перекладом на українську мову. Відповідно до акта прийому - передачі від 15.03.2019р. продавець передав, а покупець прийняв автомобіль MERCEDES BENZ Е 200, номер шасі НОМЕР_3 проданий за ціною нетто 4 900 євро як експортний товар фізичній особі - ОСОБА_1 .

В даному акті також міститься примітка, що транспортний засіб має несправність двигуна. Автомобіль передається з приміткою про несправність, але автомобіль на ходу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

- інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши наведені норми права, суд зазначає, що у разі визначення митної вартості оцінюваного товару із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервного методу.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2019р. в справі №816/1199/15-а у подібних правовідносинах.

Судом встановлено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом митним органом взято митну вартість товару, оформленого згідно з митною декларацією від 13.12.2018р. № UA400030/2018/024415. Однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару.

При цьому, суд зазначає, що сама лише інформація з бази даних ДФС, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може слугувати обгрунтованим доказом вартості оцінюваного товару.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, що рішення повинне прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем ані в строки встановлені судом для подачі відзиву а ні станом на 21.11.2019р. відзиву на адміністративний позов не додано.

При цьому у відповідності до ч.4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач не надав суду доказів про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом було враховано стан транспортного засобу (рік його випуску, показники одометра, які зазначені в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.03.2019р. № UA209060/2019/23347.

Наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду в постанові від 23.10.2018р. у справі №816/921/17, в разі, якщо позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом то рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації належить визнати противними та скасувати.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що спірне рішення не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним) а також не містить обгрунтування скоригованої вартості товару, суд вважає не обгрунтованим рішення Черкаської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів та доходить висновку про доцільність його скасування.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Частиною дванадцятою статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

З огляду на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості, неправомірність якого знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що картка відмови також має бути визнана протиправною та скасована, у зв`язку із їх взаємопов`язаністю.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів № UА902070/2019/702928/1 від 05.04.2019р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902070/2019/00056 від 05.04.2019р.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко