Справа № 280/4486/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 листопада 2019 року Справа № 280/4486/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представник позивача - Кільдюшкіна О.В.

представника відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в особі представника - адвоката Кільдюшкіна Олега Васильовича (вул. Південноукраїнська, буд. 3, м. Запоріжжя, 69035)

до Головного управління ДФС в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107, )

про визнання незаконними вимог,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кільдюшкіна Олега Васильовича (далі - позивач) до Головного управління ДФС в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконним вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області від 15.07.2019 та від 12.11.2019 за №3868-49.

Ухвалою суду від 12.09.2019 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кільдюшкіна Олега Васильовича роз`єднано.

Ухвалою вимогу про визнання незаконними вимог Головного управління ДФС у Запорізькій області від 15.07.2019 та від 12.11.2019 за №3868-49 - виділено в самостійне провадженні з присвоєнням окремого номеру справи.

Ухвалою суду від 12.09.2019 року залишено позовну заяву без руху, оскільки вона була подана із порушенням вимог, встановлених ст. 160-161 КАС України, позивачу надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів від дня отримання ухвали.

Ухвалою суду від 30.09.2019 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кільдюшкіна Олега Васильовича до Головного управління ДФС в Запорізькій області про визнання незаконними вимог до 18 жовтня 2019 року.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивач зазначив, що відповідно до діючого законодавства, фізичні особи, які не здійснюють діяльність, не зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок на обов`язкове державне соціальне страхування. Вказав, ОСОБА_1 займалась підприємницькою діяльність з моменту її реєстрації як фізична особа-підприємець, але у зв`язку з тяжким економічним станом в Україні, була змушена виїхати за кордон України, де перебуває більше ніж вісім років. Таким, чином вона не здійснювала та не могла здійснювати підприємницьку діяльність на території України. Закон «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить застережень для фізичних осіб-підприємців, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування. Також зазначив представник позивача, що вимоги про сплату внеску виконуються виключно на підставі актів перевірки звітності, що подається платником податку в органи доходів та зборів, бухгалтерськими та іншими документами, що підтверджують суми виплат (доходів), на які нараховуються внески. ОСОБА_1 не надавала звітність, державні органи відносно неї не проводили документальні перевірки, бухгалтерські та інші документи не були надані, зазначене підтверджує незаконні дії відповідача.

Ухвалою суду від 23.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4486/19. Призначено судове засідання на 20.11.2019 року з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ухвалою суду від 12.09.2019 по справі №280/4459/19 роз`єднано позовні вимоги та виділено вимогу про визнання незаконними вимог про сплату боргу (недоїмки) в одне провадження, у зв`язку з чим наполягав на розгляді даної справи в межах заявлених вимог до Головного управління ДФС в Запорізькій області та просив визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності суду не подав. Проте, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 12.11.2019 (вх.№47135). У відзиві проти задоволення позовних вимог представник відповідача заперечив, та посилаючись на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Закону України № 1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вказав, що 09.02.2018 року автоматично нараховано єдиний внесок в інтегрованій картці платника єдиного внеску фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у сумі 8448,00 грн. (мінімальна заробітна плата 2017 року 3200 х 22 відсотки = 704 грн. в місяць) як приватному підприємцю на загальній системі оподаткування відповідно програмного забезпечення, розробленого на підставі діючого чинного законодавства. З 01.01.2018 року фізичні особи - підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а також члени фермерських господарств зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Отже, нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 проведені відповідно вимог чинного законодавства. Також, представником відповідача додатково повідомлено, що платник податків перебуває на обліку в якості платника єдиного внеску в «0» стані, зокрема з категорією страхувальника «Фізичні особи підприємці, які сплачують єдиний внесок від суми доходу, отриманого від цієї діяльності» проте до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не внесено запису про припинення підприємницької діяльності. Це свідчить, що платником не завершено процедуру зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України та /або не проведено певні дії щодо облікових процедур у держреєстратора. На переконання представника відповідача, оскаржувані вимоги винесено згідно законодавства України, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, письмові докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, встановив такі обставини.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 з 24.06.2003 року зареєстрована фізичною особою-підприємцем.

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.04.2008 року внесено запис щодо державної реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (номер запису 2 042934).12 лютого 2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3868-49 У, відповідно до змісту якої, ОСОБА_1 повідомлено про те, що станом на 31.01.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 18276,72 грн. та зобов`язано позивача, протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги, сплатити зазначений борг.

Як зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву та підтверджується квитанцією 0.0..1 від 18.06.2019, яка наявна в матеріалах справи, сума боргу зазначена у вимозі № Ф-2893-49 У від 12.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 18276,72 грн. ОСОБА_1 сплачена.

05 липня 2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3868-49 відповідно до змісту якої, ОСОБА_1 повідомлено про те, що станом на 30.06.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 2754,18 грн. та зобов`язано позивача, протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги, сплатити зазначений борг.

Не погоджуючись із такими рішеннями Головного управління ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_1 в особі свого представника, з метою захисту своїх порушених прав, звернулась із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із такого.

Як зазначено у п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що платниками єдиного внеску є: (…); 1) роботодавці: (…) фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); (…); 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; (…).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування`єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства. Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу; 2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску; 3) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиноговнеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску; (…).

Згідно з ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сумм готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Як зазначено у ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У п.3 Розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого20.04.2015 наказом Міністерства фінансів України №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 за №469, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (надалі - «Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), зазначено: «3.Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Як зазначено у ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає за кордам України, а отже підприємницьку діяльність на території України здійснювати не могла.

За вказаних обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не може мати борг, який виник станом на 31.01.2019, з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 18276,72 грн. та борг, який виник станом на 30.06.2019, з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 2754,18 грн.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року та № Ф-3868-49 від 05 липня 2019 року, винесені відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не протиправними.

Згідно частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В свою чергу, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

В даному випадку, у відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що сума боргу виставлена у вимозі № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року про сплату боргу (недоїмки) в загальній сумі 18276,72 грн. була сплачена ОСОБА_1 26.06.2019.

Згідно пункту 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в порядку, визначеному пунктами 911 цього розділу; є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

У випадку, зазначеному в абзаці третьому цього пункту, вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

Таким чином, обов`язковою підставою для відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є відповідне рішення органу доходів і зборів про скасування зазначеної суми боргу (недоїмки).

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що згідно підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (пункту 60.3 статті 60 Податкового кодексу України).

Аналогічні положення містяться в пункті 1 розділу VI Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.07.2017 №902/30770.

Суд звертає увагу на те, що рішення про скасування вказаної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року суми боргу (недоїмки) єдиного внеску на суму 18276,72 грн., чи рішення про скасування самої вимоги, контролюючий орган суду не надав.

За вказаних обставин, податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування залишається не відкликаною, оскільки відсутні рішення Головного управління ДФС України в Запорізькій області про скасування вказаної у цій вимозі суми боргу (недоїмки) 18276,72 грн., чи рішення про скасування самої вимоги про сплату боргу (недоїмки) Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року .

З огляду на протиправність дій Головного управління ДФС України в Запорізькій області щодо нарахування ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року та № Ф-3868-49 від 05 липня 2019 року, а також відсутність рішень Головного управління ДФС України в Запорізькій області про скасування вказаної у вимозі № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року суми боргу (недоїмки), чи рішення про скасування самої вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року, суд дійшов висновку про скасування вимог відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року та № Ф-3868-49 від 05 липня 2019 року.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області № Ф-3868-49 У від 12 лютого 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області № Ф-3868-49 від 05 липня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.11.2019.

Суддя А.В. Сіпака