Справа № 157/1611/19
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1611/19
Провадження №2-а/157/103/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря - Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Бричука Володимира Володимировича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до поліцейського СРПП Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області Бричука В.В., в якому просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову серії БАА № 3732250 від 12 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування вимог зазначає, що 12 жовтня 2019 року поліцейським СРПП №2 Ковельського ВП Бричуком В.В. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №373250. Копію постанови надіслано поштою звичайним поштовим листом, який він отримав у поштовій скринці 26 жовтня 2019 року. В постанові зазначено, що копію постанови надіслано рекомендованим листом вих. №4053/56-2019 від 18 жовтня 2019 року, що не відповідає дійсності. Виготовити з надісланої копії постанови якісну копію було неможливо, так як вона зроблена неякісно, містить нечіткий текст, а тому ним було прийнято рішення надати до позовної заяви копію постанови про накладення адміністративного стягнення надіслану йому працівниками поліції. Відповідно до винесеної постанови він порушив пункти 9.8., 9.9. Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 та ст. 125 КпАП України. Як зазначено в постанові, він рухаючись автодорогою Ковель - Камінь-Каширський (75 км а/д Т-0311) поза населеним пунктом, керував автомобілем «Фольксваген Гольф», р.н. НОМЕР_1 , лише з увімкненими габаритними вогнями та під час зупинки на вимогу інспектора поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Йому поставлено в обов`язок сплатити штраф у розмірі 425 грн. Доказом, що підтверджує дані обставини, є постанова по справі про адміністративне правопорушення. Постанова є протиправною. 12 жовтня 2019 року близько 11 год. він рухався з міста Каменя-Каширського в м. Ковель. Розпочинаючи рух, він перевірив технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані. Перед початком руху він увімкнув ближнє світло фар та почав свій рух у напрямку м. Ковель. За населеним пунктом с. Тойкут Ковельського району його зупинив працівник поліції Бричук В.В . На запитання про те, що сталося, працівник поліції повідомив йому, що він порушив правила дорожнього руху, а саме рухався автомобілем без ближнього світла фар лише з включеними габаритними вогнями. Він відповів йому, що у його автомобілі включене саме ближнє світло фар, що можливо, у зв`язку із сонячною погодою, поліцейський помилково прийняв ближнє світло фар за габаритні вогні. На його твердження поліцейський не зреагував, відмовився надати докази начебто вчиненого ним правопорушення та наказав надати посвідчення водія. Він вказав про незаконність дій поліцейського, але надав документи. Після перевірки наданих документів працівник поліції Бричук В.В. почав складати постанову про адміністративне правопорушення, наказав йому пройти до службового автомобіля для складення постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України. Також поліцейський повідомив йому, що він здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КпАП України, а саме при зупинці на вимогу інспектора поліції не увімкнув світлову сигналізацію. Згідно зі ст. 125 КпАП України за дане правопорушення передбачена відповідальність у виді попередження. Поліцейський при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину в скоєнні правопорушення. Жодних доказів його винуватості в момент складання постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України, працівником поліції Бричук В.В. надано не було. У постанові зазначено про наявність доказів, а саме відео з бодікамери, однак на вимогу показати відео вчинення ним адміністративного правопорушення працівник поліції відмовився. Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень (постанова Верховного Суду України від 26.04.2018 у справі №338/1/17). Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Поліцейським сектору реагування патрульної поліції Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Бричуком В.В. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності і позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - поліцейський Бричук В.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2019 року поліцейським СРПП № 2 Ковельського ВП Бричуком В.В. було винесено постанову серії БАА № 373250 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КпАП України.

Як вбачається з цієї постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що він 12 жовтня 2019 року об 11 год. 04 хв., керуючи транспортним засобом марки «Фольсваген», моделі «Гольф», н.з. НОМЕР_1 , на 75 км автодороги Т-0311 Ковель-Камінь-Каширський поза населеним пунктом, рухався з увімкненими лише габаритними ліхтярами та під час зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги пункту 9.8., підпункту «б» пункту 9.9. Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ст. 125 КпАП України.

Згідно з пунктом 9.8. Правил дорожнього руху, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

У відповідності до підпункту «б» пункту 9.9. Правил дорожнього руху у разі зупинки на вимогу поліцейського, повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Частиною 2 ст. 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність для водіїв транспортних засобів у разі, зокрема, порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Статтею 125 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КпАП України постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що до неї долучається відео бодікамери, однак найменування технічного засобу, яким здійснено відеозапис не вказано.

Досліджений судом DVD-R диск з відеозаписом, що був доданий відповідачем до відзиву, містить лише інформацію про те, що автомобіль під керуванням позивача був зупинений поліцейським, а саме, відображено як транспортний засіб позивача вже стоїть, при цьому позивач, вийшовши з автомобіля, повертається назад до транспортного засобу та вмикає аварійну світлову сигналізацію.

Разом з тим, на цьому відеозаписі відсутня фіксація порушення позивачем пункту 9.8. Правил дорожнього руху, тобто вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КпАП України, встановлено адміністративну відповідальність у вигляді попередження.

До позивача ОСОБА_1 , згідно з постановою відповідача від 12 жовтня 2019 року, застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки містить лише саме по собі описання адміністративних правопорушень. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано в межах розгляду цієї справи належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, в той же час стягнення на позивача накладено саме з врахуванням санкції цієї частини статті, з огляду на те, що така санкція, встановлена за більш серйозне правопорушення з числа тих, що ставилися позивачу вину.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, тому оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та застосування до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. закрити.

Разом з тим, з наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КпАП України.

В той же час, беручи до уваги, що відсутні відомості про роз`яснення позивачу його прав та обов`язків під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 125 КпАП України, а також і те, що інспектор поліції, розглядаючи справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не дослідив докази, зокрема матеріали відеозапису та не продемонстрував їх позивачу, чим порушив право останнього на захист, тому суд дійшов висновку, що в цій частині справу про адміністративне правопорушення належить надіслати на новий розгляд поліцейському сектору реагування патрульної поліції Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Бричуку В.В.

Вимоги позивача про визнання дій відповідача протиправними не ґрунтуються на положеннях закону, зокрема ч. 3 ст. 286 КАС України, у зв`язку з чим в цій частині вимог також належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Бричука Володимира Володимировича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 373250 від 12 жовтня 2019 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КпАП України у виді штрафу в розмірі 425 гривень та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України закрити.

В решті позову відмовити.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КпАП України надіслати на новий розгляд поліцейському сектору реагування патрульної поліції Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Бричуку Володимиру Володимировичу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:О. В. Антонюк