Справа № 473/4795/19
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4795/19
РІШЕННЯ

іменем України

"22" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Висоцької Г.А.,

за участю секретаря - Радєвої Н.В.,

представника позивача - Полякової В.В.,

відповідача - ОСОБА_1 Г ОСОБА_2 , його представника адвокта Бірюч О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська справу адміністративної юрисдикції, яка відноситься до категорії термінових адміністративних справ за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_3 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області звернулося до суду з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.05.2019 року у справі №263/7633/19 та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року у справі №263/7633/19 затримано з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кінешма Івановської області, Російська Федерація, на строк шість місяців.

З метою забезпечення процедури реадмісії, на підставі ст. 29 Закону України №3773-ХІ від 22.09.2011 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідача було затримано 22.05.2019 року та 23.05.2019 року поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Протягом шести місяців перебування відповідача в ПТПІ з незалежних від ГУ ДМС України в Донецькій області підстав, не було можливості забезпечити процедуру реадмісії громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 .

Для вирішення питання щодо можливості передачі відповідача до Російської Федерації відповідно до міжнародних угод про реадмісію ДМС України до Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації Головного управління з питань міграції спрямовано лист з необхідними матеріалами (вих. №8.3.-4053/2-19 від 23.05.2019 року), однак на теперішній час відповідь щодо узгодження порядку передачі громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 не надходила.

Представник позивача зазначив, що відповідач перебуває в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» і 24.11.2019 року строк його затримання закінчується, тому враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 не має документів, які б давали йому право на виїзд з території України до Російської Федерації, оскільки з 2015 року перетин кордону України для громадян Російської Федерації здійснюється тільки по паспорту громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон, і на даний час позивачем не одержано інформацію з країни громадянської належності відповідача щодо узгодження порядку передачі громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.11.2019 року відкрито провадження по даній адміністративній справі, призначено до розгляду на 21.11.2019 року в дистанційному режимі відеоконференції між Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, Донецьким апеляційним судом та Миколаївським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Ухвалою суду від 21.11.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бірюч О.В. про залишення позовної заяви по даній адміністративній справі без розгляду.

Відеоконференція між Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області та Донецьким апеляційним судом була скасована, зважаючи на явку в судове засідання представника позивача Полякову В.В.

З урахуванням тієї обставини, що в с.Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області вул. Європейська, б.1, за юридичною адресою Миколаївського ПТПІ під час судового засідання було відключено електричну енергію (підстави відключення не з`ясовані) і відповідно не було можливості продовжити розгляд справи за участі відповідача, оскільки слухання відбувалось в режимі відеоконференції, ухвалою суду від 21.11.2019 року було зобов`язано начальника ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України» (ПТПІ) забезпечити явку (доставку) в судове засідання Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області на 13.00 год. 21.11.2019 року відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача Полякова В.В. позовні вимоги підтримала, зазначила, що станом на час розгляду даної справи відповідач не має документів, які підтверджують його особу та документів, що дають право на перебування на території України та виїзд з неї, а позивач не отримав відповіді на два звернення відповідного суб`єкту- Державної Міграційної Служби України з МВС РФ Головного управління з питань міграції, тому є потреба в продовженні ОСОБА_3 строку затримання в Миколаївському ПТПІ на шість місяців.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не є іноземцем і не потребує ідентифікації, оскільки є громадянином України, який проживав на території України станом на серпень 1991 року, має сім`ю на території України та проживає в АДРЕСА_1 на підтвердження цього має копію посвідчення особи на повернення в Україну, тобто він незаконно затриманий і утримується в Миколаєвському ПТПІ.

Зазначив, що на час затримання 22.05.2019 року міграційна служба володіла інформацією щодо його особи, тому ідентифікація не потрібна, а є намаганням тримати його в ПТПІ з метою подальшої реадмісії, просив в позові відмовити.

Представник відповідача адвокат Бірюч О.В. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов, а саме, на належність ОСОБА_3 до громадянства України, що підтверджується доданими до справи доказами з місця проживання, навчання, Посольства України в Російській Федерації, нотаріально посвідченими документами, родинних зв`язків, тощо, які мали бути враховані місцевим та апеляційним судом при вирішенні питання про затримання відповідача в травні 2019 року.

Вказує на відсутність потреби в ідентифікації відповідача оскільки він у всіх правовідносинах з державною владою виспупає виключно, як громадянин України, зазначила про порушення нею в інтересах ОСОБА_3 питання щодо оскарження, як рішень про заборону в`їзду АшумовуГ ОСОБА_2 в Україну, так і незаконного затримання з поміщенням до ПТПІ до касаційної інстанції і відсутність результату( постановленого рішення суду) на даний час.

Як нормативне обгрунтування своїх заперечень проти позову представник посилається на ст.ст. 4, 25 Конституції України, Закон україни «Про громадянство України», Виконавчий протокол «Про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію», Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», положення статті 289 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача Полякову В.В., відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 О.В., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст.203-1 КУпАП ОСОБА_3 затриманий 22.05.2019 року о 19.00 год. строком до трьох діб на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП, для встановлення особи і обставин правопорушення.

Відповідно до рішення Покровського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 22.05.2019 року ОСОБА_3 був поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.05.2019 року відповідача було затримано з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців.

Згідно постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року залишено без змін.

На даний час відкрито адміністративне провадження Касаційним адміністративним судом Верховного Суду з приводу оскарження попередньо зазначених рішень першої та апеляційної інстанції ( ухвала від 29.07.2019 року).

ОСОБА_3 перебуває в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Судом встановлено, що 23.05.2019 року за вих. №8.3.-4053/2-19 Державна міграційна служба України звернулася до Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації Головного управління з питань міграції для забезпечення реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012 року та направлення запиту про реадмісію відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Росії.

Наступний, ідентичний запит до МВС Російської Федерації Головного управління з питань міграції ДМС України надіслана 24.09 2019 року за вих. № 8.3.-7478/2-19, що підтверджено реєстрами відправки кореспонденції поштою за № 97 від 23.05.2019 року та № 182 від 25.09.2019 року.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011, Інструкцією про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України № 38/77 від 22.01.2018).

Так, відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п.п. 7, 14, 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з частин першої - другої ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осі б для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Порядок дій працівників Державної міграційної служби України чітко визначений розділом IV Інструкції Про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої спільним наказом МВС України, СБ України та АДПС України № 353/271/150 від 23.04.2012 року.

Порядок виготовлення проїзних документів та сертифікатів на повернення консульськими установами визначений законодавством країни належності до громадянства відповідача та полягає у визначеному переліку обов`язкових документів для можливості виготовлення документів, які б надавали право перетину кордону, який направляється до консульської установи країни належності іноземця для проведення перевірки анкетних даних, та підтвердження до належності до громадянства іноземця та з метою подальшого виготовлення проїзного документу, який надає право перетину державного кордону України та країни походження.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі території України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

Згідно положень ст. 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Наказом МВС України від 29.02.2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка регулює порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та визначає порядок дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону при розміщенні іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ, їх утриманні, передачі та звільненні з ПТПІ.

Пунктом 12 зазначеної інструкції встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

При цьому, суд враховує правові висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні від 09.12.1980 у справі «Х проти Швейцарії», в якому зазначається, що затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення. Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Судом встановлено, що під час перебування громадянина ОСОБА_3 в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» відповідь щодо узгодження порядку передачі громадянина ОСОБА_3 від компетентних органів Російської Федерації, тобто з країни громадянської належності відповідача не надходила.

Відповідно до п.п. 11, 12 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні затримання закінчується 22.11.2019 року.

Позивач з адміністративним позовом звернувся до суду 19.11.2019 року, а отже позов подано в межах строку затримання іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ, встановленого законодавством України.

Судом досліджено всі письмові докази надані сторонами, ті що стосуються інформації, що ОСОБА_3 є кримінальним вагомим елементом країн колишнього СНД, так і копію посвідчення особи на повернення в Україну ОСОБА_3 , видане 11.04.2019 року з закінченням строку дії 11.05.2019 року, документи щодо народження, проживання відповідача, стану здоров`я, тощо.

Однак суд не може прийняти доводи адвоката Бірюч О.В., що відповідач є громадянином України, а не іноземцем, оскільки зазначені обставини прийняті судом, як першої інстанції, так і апеляційної, як підстава для затримання ОСОБА_3 в травні 2019 року. На даний час вище зазначені рішення не скасовані касаційною інстанцією і наявність підстав для визнання відповідача громадянином України не є предметом спору у даній справі, а підлягає визначенню в іншому адміністративному провадженні.

З огляду на те, що неможливо ідентифікувати ОСОБА_3 забезпечити примусове видворення чи реадмісію відповідача у строк до 22.11.2019 року (час фактичного затримання), та є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що підтверджується відсутністю документів на повернення, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_3 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Російської Федерації - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк необхідний для його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але на строк не більше як шість місяців.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Висоцька Г.А.