Справа № 560/1801/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1801/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Дробахи С.В.,

представника відповідача: Дмитрієвої А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світкар" до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Світкар" звернулося в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного Управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 13.05.2019 №1162451/39285017 комісії Головного управління ДФС у Хмельницькій області, яка діє у складі Головного управління ДФС у Хмельницькій області та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації;

- зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю "Світкар" від 21.03.2019 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем подання даної податкової накладної 15.04.2019.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 31.07.2019 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що що факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме переходу майнових прав на об`єкт нерухомості, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні/розрахунки коригування та зважаючи на наявність у позивача, передбачених чинним законодавством України, документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ "ТВЕЛВ КОНСТРАКТ" та на те, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №2 від 21.03.2019.

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне Управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (відповідач) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивачем не було надано документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію вищевказаної податкової накладної.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що конкретні первинні документи та інші документи у позивача не витребовувалися, а відтак, останнім надано такі документи та пояснення у довільній формі та виконано усі вимоги контролюючого органу.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем складено податкову накладну №2 від 21.03.2019 та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Рішеннями від 13.05.2019 №1162451/39285017 Головне управління ДФС у Хмельницькій області відмовило позивачу у реєстрації податкової накладної від 21.03.2019 №2. Підставою для відмови слугувало ненадання позивачем документів: - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

ТОВ "Світкар" подало до ДФС України скаргу на спірне рішення.

Рішенням від 30.05.2019 №29427/39285017/2 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у реєстрації податкової накладної протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI в редакції, що була чинною на момент їх виникнення (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246).

Податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації (п. 2 Порядку № 1246, ).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1. статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1. статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16. статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Відповідно до п.14 Порядку №1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначає Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок №117).

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно пункту 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС за погодженням Мінфіну.

Згідно пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Підпунктом 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку, наведених в листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, визначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Слід також враховувати, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, що також спростовує доводи апеляційної скарги щодо надання чи ненадання певних документів .

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 липня 2019 року у справі №200/14026/18-а.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Вказане також пов`язується і з можливістю надання платником податків документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної.

Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Надаючи правову оцінку прийнятим Комісією рішенням, суди також повинні з`ясувати, чи містять вони конкретну інформацію щодо причин та підстав для їх прийняття, із зазначенням того, яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, як того вимагає форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком № 117 (додаток 2 до Порядку).

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справах №620/3556/18, №815/2791/18, від 14 травня 2019 у справі №817/1356/18, від 22 квітня 2019 року у справі №2040/5445/18.

Як встановлено судом першої інстанції у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної відповідач зазначив, що реєстрація податкової накладної зупинена, оскільки податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Запропоновано надати пояснення та /або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накиданих.

На виконання вимог контролюючого органу, позивач надав пояснення та копії вказаних вище документів.

Спірним рішенням відповідач відмовив позивачу у реєстрації вищевказаної податкової накладної. В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив підставу для відмови в реєстрації податкової накладної іншу ніж у квитанції, якою зупинив реєстрацію податкової накладної.

У спірному рішенні підставою для відмови відповідач зазначив, що позивач не надав первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Також, зматеріалів справи встановлено, що позивачем 23 травня 2019 року подано скаргу на рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

До поданої скарги позивач додав перелік додаткових документів зокрема:

1) Документ довільного формату №1 (Додаток №19), який містить скаргу на рішення комісії про розблокування ПН №2 від 21.03.2019 року (Додаток н20).

2) Документ довільного формату №2 (Додаток №21), який містить повідомлення ТОВ «СВІТКАР» для розблокування ПН №2 від 21.03.2019 року (Додаток №3).

3) Документ довільного формату №3 (Додаток №22), який містить пояснювальний лист до повідомлення для розблокування ПН №2 від 21.03.2019 року (Додаток №5).

4) Документ довільного формату №4 (Додаток №23), який містить- Рішення органів ДФС про відмову у розблокуванні ПН №2 від 21.03.2019 року (Додаток №17).

5) Документ довільного формату №5 (Додаток №24), який містить Договір купівлі-продажу ТМЦ між ТОВ «СВІТКАР» та ТОВ «ПОДІЛЬСЬКІ ЦУКРОВАРНІ» (Додаток №7).

6) Документ довільного формату №6 (Додаток №25), який містить видаткову накладну для ТОВ «СВІТКАР» на закупівлю ТМЦ від ТОВ «ПОДІЛЬСЬКІ ЦУКРОВАРНІ» (Додаток №9).

7) Документ довільного формату №7 (Додаток №26), який містить Акт прийому-передачі ТМЦ для ТОВ «СВІТКАР» (Додаток №11).

8) Документ довільного формату №8 (Додаток №27), який містить Договір поставки ТМЦ від ТОВ «СВІТКАР» для ТОВ «ТВЕЛВ КОНСТРАКТ» (Додаток №13).

9) Документ довільного формату №9 (Додаток №28), який містить картку рахунку 361 по контрагенту ТОВ «ТВЕЛВ КОНСТРАКТ» (Додаток №29).

10) Документ довільного формату №10 (Додаток №30), який містить Акт звірки між ТОВ «СВІТКАР» та ТОВ «ТВЕЛВ КОНСТРАКТ» (Додаток №31).

11) Документ довільного формату №11 (Додаток №32), який містить платіжне доручення (сплата авансу) ТОВ «ТВЕЛВ КОНСТРАКТ» для ТОВ «СВІТКАР» (Додаток №15).

Однак, не зважаючи на це комісією ДФС України не прийнято до уваги вказані документи під час прийняття рішення №29427/39285017/2, відповідно до якого скаргу ТОВ "СВІТКАР" залишено без задоволення.

Дослідивши подані позивачем документи, суд першої інстанції правомірно вважав їх достатніми для прийняття рішення про реєстрацію вищевказаних податкових накладних.

Колегія суддів вважає, що відмовивши у реєстрації податкових накладних у зв`язку з ненаданням копій документів, фіскальний орган у квитанціях не зазначав, яких пояснень та документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію цих податкових накладних, а тому невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18.

Таким чином, відповідачу були надані усі необхідні документи для підтвердження реальності господарської операції ТОВ "Світкар" з ТОВ "ТВЕЛВ КОНСТРАКТ" за результатами яких було складено податкову накладну №2 від 21.03.2019. Натомість, контролюючий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №2 від 21.03.2019.

Також слід зазначити, що факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме переходу майнових прав на об`єкт нерухомості, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні/розрахунки коригування.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення №1162451/39285017 від 13.05.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної і задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 листопада 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.