Справа № 580/2965/19
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року справа № 580/2965/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 17.10.2019 просить:

- зобов`язати відповідача, визнавши його дії протиправними, здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині доплати за понаднормативний стаж із збільшенням пенсії на 1% заробітку, що становить 20 470 грн 70 коп. за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років, тобто за 20 років починаючи з 01.03.2019;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу донараховану суму пенсії, відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку, що становить 20 470 грн 70 коп. за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років, тобто за 20 років починаючи з 01.03.2019.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18 та окремої ухвали постановленої 12.01.2019 у вказаній справі відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, застосувавши, на думку позивача, неправильний розрахунок. Позивач вказує, що після індексації пенсії з 01.03.2019 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 у зв`язку із збільшенням заробітку, автоматично збільшилась доплата за понаднормативний стаж в частині 1 % заробітку. На думку позивача, з розрахунку відповідача доплата за понаднормативний стаж складає 0, 85%, а не 1%, що не відповідає чинному законодавству, рішенню Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18 та порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення та соціальний захист.

Ухвалою суду від 23.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Заперечуючи проти позову, 11.11.2019 відповідачем подано до суду відзив, в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18 не зазначена кінцева дата по яку має бути здійснено перерахунок пенсії позивача, а відтак у подальшому відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, якою визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та 20.02.2019 відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії позивача.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, категорія 1, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Черкаською обласною державною адміністрацією 26.02.2009.

11.02.2008 позивачу призначено пенсію за віком згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991.

Згідно з розпорядженням №155868 від 13.03.2018 загальний трудовий стаж позивача станом на 31.12.2010 складає 35 років 2 місяці 4 дні.

При призначенні пенсії позивачці визначено стаж роботи, необхідний для призначення пенсії, 20 років та нараховано 1% заробітку за кожен рік роботи за 15 років понад мінімальний стаж роботи 20 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 у справі 694/1163/17 зобов`язано Звенигородське об`єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років, починаючи з 26.03.2017 по 03.10.2017.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 в цій частині залишено без змін.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18 визнано протиправною бездіяльність Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до положень частини другої статті 56 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991, починаючи з 04 жовтня 2017 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке є правонаступником Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18 набрало законної сили 18.06.2019.

Окремою ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі № 694/24/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №694/24/18; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №694/24/18 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років, із врахуванням при обчисленні і перерахунку розміру пенсії правових висновків та резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №694/24/18.

З матеріалів справи судом встановлено, що у подальшому відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2019 з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, внаслідок чого з 01.03.2019 розмір пенсії позивача становить 10 841 грн 95 коп., а саме:

7 198 грн 93 коп. - розмір пенсії за віком, обчислений з урахуванням стажу позивача та заробітку згідно зі ст. 27 Закону (3 764 грн 40 коп. (показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 - 2016 роки) х 1,17 (коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії) х 4,64784 х 0, 35167 (коефіцієнт стажу);

3 472 грн 20 коп. - доплата за стаж понад 15 років згідно з окремою ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі № 694/24/18;

170 грн 82 коп. - додаткова пенсія особі з інвалідністю ІІІ групи, потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Вважаючи, що відповідач протиправно не збільшив призначену пенсію з 01.03.2019 за 20 років стажу понад необхідні 15 років, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991, цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров?я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 визначено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби).

Згідно частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 (в редакції, чинній станом на дату призначення пенсії позивачу) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки: 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний повний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах позивач має спеціальний статус - постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, з огляду на що вказана норма є правозастосовною для обрахунку стажу позивача.

Право позивача на отримання пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років підтверджено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18, яке набрало законної сили 18.06.2019.

Оскаржуючи дії відповідача щодо в частині доплати за понаднормативний стаж із збільшенням пенсії на 1% заробітку починаючи з 01.03.2019, позивач вказує, що вказані дії вчинені усупереч рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі № 694/24/18.

Водночас надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту суд бере до уваги його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії". Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини").

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з цим вирішення питання щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України.

Так, відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, нормами процесуального законодавство передбачено можливість впливу на відповідача - суб`єкта владних повноважень, у випадку наявності бездіяльності щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та постановлення окремої ухвали, передбаченої ст.249 КАС України, в порядку, визначеному ст.383 КАС України, на підставі відповідної заяви особи-позивача.

У той же час, порядок розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду є відмінним від розгляду позовного провадження та нормами процесуального законодавства не передбачено можливості в порядку позовного провадження визнавати протиправною бездіяльність суб`єктів владних повноважень щодо не виконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки в даному випадку законодавством передбачено юридичну відповідальність.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, та беручи до уваги, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, та відповідні правовідносини мають бути досліджені судом в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється у порядку визначеному ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судовий збір відшкодувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький