Справа № 480/573/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.Справа № 480/573/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Бегунца А.О. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 01.07.19 року по справі № 480/573/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову № СМ 3/1628/АВ/ТД-ФС від 24 січня 2019 року про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 в розмірі 125190 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що з висновками акту інспекційного відвідування, та прийнятою постановою він не погоджується та вважає, що відповідачем не доведено факт порушення ним ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а отже, постанова винесена без належних на те підстав та підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є: Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (а.с. 45). Фактично вказану діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснює за адресою: АДРЕСА_1 (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

На підставі наказу Управління Держпраці України в Сумській області про проведення інспекційного відвідування № 9 від 03.01.2019 та направлення № 3/СМЗ від 03.01.2019 на проведення інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_1 було проведено інспекційне відвідування під час якого контролю підлягали питання щодо належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками за місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 36 - 37). Один примірник направлення був отриманий позивачем 03.01.2019, про що свідчить особистий підпис на примірнику відповідача.

За результатами інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю складено Акт № СМ 3/1628/АВ від 04.01.2019, яким засвідчено порушення вимог законодавства, виявлених під час перевірки, а саме допущення позивачем до роботи одного працівника, а саме: ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини першої та третьої статті 24 КЗпП України (а.с. 40-44).

Акт інспекційного відвідування № СМ3/1628/АВ від 04.01.2019 направлений позивачу рекомендованим листом з описом вкладення від 08.01.2019 та повідомленням за № 354 (а.с. 46 - 47).

16.01.2019 позивачем було надано зауваження на зазначений акт інспекційного відвідування (вх. № 506/18-27/04/2019 від 16.01.2019 а.с. 53). Відповідачем було надано ФОП ОСОБА_1 відповідь на заперечення на акт інспекційного відвідування листом за № 4/04-29/2019/506 від 21.01.2019 (а.с. 54).

Також на підставі акту інспекційного відвідування СМ3/1628/АВ від 04.01.2019 позивачу було внесено припис № СМ3/1628/АВ/П від 16.01.2019 про усунення виявлених порушень частини 1 та 3 статті 24 КЗпП України та повідомлення про виконання припису у строк до 30.01.2019 (а.с. 48 - 49).

11.01.2019 заступником начальника Управління Держпраці України в Сумській області Антоненко Н.Г. було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача № СМ3/1628/АВ/ТД та призначено розгляд справи про накладення штрафу на 24.01.2019 о 14 год. 40 хв. (а.с. 51)

Позивача про розгляд справи про накладення штрафу на 24.01.2019 о 14 год. 40 хв. повідомлено листом від 15.01.2019 за №18-28/04/398/2019, який направлено 15.01.2019 рекомендованим листом з повідомленням, а також повідомлено 15.01.2019 телефоном за номером, вказаним в ЄДРПОУ та реквізитах позивача, зазначений факт представником позивача не заперечувався (а.с. 52).

24.01.2019 відбувся розгляд справи щодо порушення позивачем законодавства про працю та винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами СМ3/1628/АВ/ТД-ФС від 24.01.2019 (за порушення частини 1 та 3 статті 24 КЗпП) у сумі 125 190,00 грн. (а.с. 13 - 14). Постанова про накладення штрафу була направлена ФОП ОСОБА_1 із листом № 18-28/04/758/2019 від 28.01.2019, який надіслано рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення (а.с. 55).

Непогодившись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскаржуване рішення відповідає критеріям, викладеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за яким працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до вимог частини третьої статті 24 КЗпП, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до положень ст. 259 КЗпП державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким державним органом є Держпраці України, відповідно до покладених на неї завдань.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи державного контролю - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом, в т. ч. інспектувань.

Частитною 10 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року N 509, визначено те, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення.

Отже правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами. Суб`єкту владних повноважень при перевірці суб`єкта господарювання належить виявити, зібрати, зафіксувати та підтвердити фактичні дані, які доводять факт виконання фізичною особою роботи як найманим працівником.

З матеріалів справи суд вбачає, що під час проведення інспекційного відвідування в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема, працював ОСОБА_2 , який знаходився на кухні закладу та виконував роботу повара, а саме здійснював приготування страв та був одягнений в відповідний спецодяг, що підтверджується відеозаписом зробленим перевіряючими та який долучено до матеріалів справи та досліджено судом в судовому засіданні (а.с. 55а).

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 повідомив, що працює поваром у ФОП ОСОБА_1 близько трьох місяців, працює за графіком 12:00 до 22:00, тиждень працює, тиждень вихідні, отримує заробітну плату раз на місяць у розмірі 200 грн за день. Також ОСОБА_2 повідомив, що ні трудовий договір, ні будь-який інший договір передбачений чинним законодавством не укладав. Зазначені факти відображені в акті інспекційного відвідування №СМ 3/1628/АВ, в якому також зазначено про здійснення відеозапису під час інспекційного відвідування.

Суд зазначає, що позивач не спростовує факт того, що ОСОБА_2 виконував роботу повара в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, натомість позивач стверджує, що трудові відносини між ним та ОСОБА_2 оформлені належним чином, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 28.12.2018 року, укладеним Трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 29 грудня 2018 року та наказом (розпорядження) № 11 від 28 грудня 2018 року про прийняття на роботу кухарем ОСОБА_2 , повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 21 - 24).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно спростував такі доводи позивача, оскільки як вбачається з матеріалів перевірки, вказані документи не були надані працівникам відповідача під час проведення інспекційного відвідування, про що зазначено в акті № СМ 3/1628/АВ та підтверджується відеозаписом інспекційного відвідування. Зазначені документи були надані відповідачу лише 16.01.2019 із зауваженнями на акт інспекційного відвідування, які були подані із пропущенням строку встановленого для надання таких зауважень (а.с. 53 - 54).

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час проведення інспекційного відвідування позивач надав письмові пояснення в яких зазначив, що використовує найману працю 7 осіб, серед яких прізвище ОСОБА_3 відсутнє (а.с. 44). Крім того, під час інспекційного відвідування позивачем було надано табелі обліку робочого часу за грудень 2018, відомості про виплату готівки за грудень 2018, розрахунково-платіжні відомості за грудень 2018, в яких працівник ОСОБА_3 не обліковується (а.с. 77 - 80).

Колегія суддів зазначає, що посилання позивача на повідомлення про прийняття працівника ( ОСОБА_3 ) на роботу є необгрунтованими, оскільки із квитанції № 2 суд вбачає, що вказане повідомлення направлено до органів ДФС 04.01.2019 о 18:07 год., тобто після проведення інспекційного відвідування (яке проводилося з 16.00 год 03.01.2018 по 16.00 год. 04.01.2019) (а.с. 81 та зворотній бік а.с. 81).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем частини першої та третьої статті 24 КЗпП України, а саме допущення до роботи одного працівника, а саме: ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про порушення відповідачем його права на захист, через відсутність належного інформування про розгляд справи про накладення штрафу, з огляду на наступне.

Пунктом 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 509), визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як свідчать матеріали справи 15.01.2019 р. Управлінням Держпраці у Сумській області було направлено рекомендованим листом (№ 18-28/04/398/2019) до ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи 24 січня 2019 року о 14 год. 40 хв.

Окрім того, 17.01.2019 о 10 год. 29 хв. провідним спеціалістом відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Покровенко Г.С. направлено телефонограму за номером телефону , якою повідомлено про дату та час розгляд справи, яку прийняв ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується копією повідомлення про розгляд справи з відповідним написом, а також копією журналу реєстрації телефонограм.

Відповідно до пункту 5 Порядку №509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Судом встановлено, що будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до управління не надходило, тому розгляд справи про накладення штрафу на позивача відбувся 24.01.2019р. за відсутності його представника.

Отже, 24.01.2019р. у відповідності до Порядку № 509 внаслідок виявлення під час інспекційного відвідування порушень законодавства про працю, заступником начальника Управління Держпраці у Сумській області було винесено постанову про накладення штрафу на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фактичне неотримання повідомлення адресатом до 24.01.2019р. до 14год.40хв. не залежало від Управління та безпосередньо не може свідчити про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки повідомлення було направлено на адресу, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто адреса, на яку було надіслано повідомлення, забезпечує зв`язок з адресатом.

Також слід врахувати, що позивачу було відомо про результати інспекційного відвідування, оскільки йому було надіслано копії акта та припису, а тому, він мав можливість дізнатися про те, чи було порушено справу про накладення штрафу та, в подальшому, про дату, час та місце розгляду цієї справи. Більш того, про розгляд справи позивач повідомлявся і телефонограмою.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, щодо застосування норм Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, сформованої у постановах від 20.06.2018 року у справі № 809/1198/17, від 13.06.2018 року у справі № 820/6755/16 фактичне неотримання надісланого листа не залежить від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що повідомлення телефонограмою та надіслання виклику на розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю рекомендованим листом за тиждень до самого розгляду є належним повідомленням про розгляд справи в розумінні п. 6 Порядку № 509.

Як вбачається із роздруківки з особистого кабінету на сайті «Укрпошта», повідомлення було у точці доставки ще з 16.01.2019р. в цей же день була здійснена спроба вручення листа, проте відправлення не було вручене: інші причини.

Колегія суддів також вважає необгрунтованими доводи скаржника про наявність у відповідача єдиного доказу у вигляді відеозапису, який не є належним і допустимим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 3 статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В частині перші статті 76 КАС України зазначено про те, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п. 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Згідно п. 22 зазначеного Порядку № 295 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Судова колегія звертає увагу на те, що в судовому засіданні позивач не спростував той факт, що відеозапис зроблений саме в приміщенні, якому він провадить свою діяльність. Не спростував і той факт, що на відеозаписі зафіксований і дає пояснення саме його працівник.

Крім того, судова колегія зазначає, що позивач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав доказів, які б спростували висновки відповідача в оскаржуваній постанові.

З огляду на викладені вище обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення відповідає критеріям, викладеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі 480/573/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі № 480/573/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 22.11.2019 року