Справа № 576/2104/19
Суддя: Усенко Л. М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 576/2104/19
Провадження № 2-а/576/17/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.

секретар судового засіданняБірюк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 576/2104/19
за позовомОСОБА_1
відповідач Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Холодульник Віталій Артурович
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаДепартамент патрульної поліції Національної поліції України
проскасування постанови
учасники справи та представники:
представник позивача відповідач представник третьої особиМірошниченко В.В . не з`явився не з`явився

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Холодульника В.А. про скасування постанови.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує вимоги тим, що 20.09.2019 року на 29 км + 725 м автомобільної дороги національного значення Н-31 «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» належний позивачу транспортний засіб марки MAN TGA 18.440, державний номер НОМЕР_1 , було зупинено працівниками Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області для проведення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до результатів зважування навантаження на осі автомобіля становило: на одиничку вісь: 7,64 т; 12,275 т; на строєну вісь: 8,165 т, 7,415 т, 8,58 т разом - 24,16 т. На час зважування транспортного засобу нібито було встановлено перевищення нормативно дозволеного навантаження на одну вісь транспортного засобу на 1,275 т. За результатами габаритно-вагового контролю на позивача було складено акт № 0015810 від 20.09.2019 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та запропоновано продовжити рух по маршруту.

На підставі даного акту також було складено розрахунок плати за проїзд великовагового (великогабаритного) транспортного засобу № 0015810, відповідно до якого врахована відстань 440 км, навантаження на одиничну вісь 12,275 т, параметри, за які нарахована плата за проїзд: перевищення маси на одиничну вісь - 1,275 т, нараховано до сплати 356,40 євро, які запропоновано сплатити позивачу, як плату за проїзд автомобільними дорогами, транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.

На позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ст. 132-1 КУпАП - за керування транспортним засобом марки MAN TGA 18.440, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_2 , з навантаженням на одиничну вісь якого становить 12275 кг, чим порушив п.22.5 ПДР.

Також обґрунтовує позов тим, що дана постанова була винесена незаконно та передчасно з огляду на те, що станом на момент її винесення результати габаритно-вагового контролю не набули остаточного характеру, оскільки згідно Порядків № 879 та № 1567 це відбувається тільки після винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та набрання нею законної сили.

Таким чином, сам факт складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів не свідчить про порушення позивачем п. 22.5 ПДР, адже самі по собі вказані документи не передбачають відповідальність за порушення, а наявність в порушенні законодавства відповідно до вказаних Порядків наступає лише за результатами розгляду вказаних документів повноважним органом Укртрансбезпеки. Тому, на момент винесення постанови по справі про адмінправопорушення вина позивача за ст. 132-1 КУпАП ще не була доведена.

Водночас, позивач вказує на те, що у вказаній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тобто відсутні докази, що підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, а загальна маса вантажного автомобіля відповідала вимогам закону.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви відкрито провадження у даній справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

В судовому засіданні задоволено клопотання представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про залучення до участі у справі Департаменту в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

08.11.2019 року до суду надійшло пояснення представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Марченка А.О., в якому представник, посилаючись на норми діючого законодавства, зазначає, що винесена постанова відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, а посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адмінправопорушення є лише його спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Тому викладені в позові доводи позивача не відповідають дійсним обставинам і задоволенню не підлягають. Просить розглядати справу без участі представника Департаменту.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями статей 249, 276 КУпАП розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 132-1 КУпАП (в редакції, яка була чинною на час винесення спірної постанови) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Спірною постановою у справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП.

Так, згідно постанови серії ДПО18 № 767757 від 20.09.2019 року, о 13 годині 30 хвилини на а/д Н-31, 29 км, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом із напівпричепом MAN TGA 18 440, номерний знак НОМЕР_1 , KRONE SDP 21, номерний знак НОМЕР_2 , та навантаження на одиночну вісь у якого становить 12 275 кг, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 132-1 КУпАП.

З товарно-транспортної накладної від 19.09.2019 вбачається, що позивач здійснював перевезення кукурудзи Сігірія в качанах на автомобілі MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , загальна маса якого становила 42490 т (а.с. 13).

Згідно довідки № 047504 від 20.09.19 про результати здійснення габаритно-вагового контролю повна маса транспортного засобу становила 44075 тон, навантаження на осі, тонн: 1) 7640; 2) 12275; 3) 8165; 4) 7415; 5) 8580 (а.с. 10).

Актом № 0015810 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.09.19 зафіксовано перевищення нормативно допустимого осьового навантаження. Фактичне навантаження на вісь замість нормативно допустимого 11 тон складає 12275 тон (а.с. 9).

У зв`язку з цим посадовою особою Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування з розрахунку 1,275 т (а.с. 11).

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Згідно з ч. 3 п .2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 4 абз. 2 "Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% від 11 т (враховуючи похибку вагового комплексу та сипучість вантажу).

Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що дозволяє враховувати похибку вагового комплексу, специфіку вантажу, в тому числі й сипучого тощо.

В даній справі перевищення навантаження становить більше 2% (більше на 1275 кг).

Докази того, що зважування транспортного засобу та складення довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відбулося з порушенням Порядку № 79, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, слід зазначити, що інспектор патрульної поліції не здійснює безпосередньо габаритно-ваговий контроль, не оформлює його результати, не являється розпорядником інформації про ваговий комплекс, його повірку тощо. Тому не може нести відповідальність за діяння інших осіб.

Відповідно до пп. 15 п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року встановлено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Як вбачається з вказаних довідки, акту про перевищення нормативних вагових параметрів та розрахунку плати за проїзд габаритно-ваговий контроль здійснювали посадові особи Укртрансбезпеки Собер В .Ю . та Гребенєв А.М .

Будь-яких рішень суду чи інших органів, якими дії цих посадових осіб Укртрансбезпеки визнано незаконними чи була визнана протиправною довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Крім того, ст. 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Перевезення вантажу автомобілем позивача здійснювалось із перевищенням нормативно допустимого осьового навантаження на 1 275 кг.

Відтак, дані обставини прямо вказують на наявність факту перевищення гранично допустимого осьового навантаження при перевезенні вантажу автомобільними дорогами, що, відповідно до ст. 132-1 КУпАП є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення великоваговим автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Системний аналіз викладених норм дозволяє зробити висновок, що у відповідача як посадової особи Національної поліції були підстави в межах повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, притягненням до відповідальності винних осіб шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2019 року справа № 1614/3550/17.

Також суд враховує ту обставину, що позивачем під час розгляду справи не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевантаження ним транспортного засобу чи доказів, котрі підтверджували недостовірність результатів габаритно вагового контролю тощо.

Посилання позивача на передчасне притягнення його до адміністративної відповідальності через відсутність рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій суд вважає надуманим та таким що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності перевищення ваги транспортного засобу на час його відправлення та розвантаження, так як зі спірної постанови вбачається, що позивачем перевищене саме осьове навантаження (а не загальна вага). Однак, такі заміри при відправленні автомобіля не здійснювались.

Щодо відсутності у постанові про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, то вказані вимоги стосуються лише правопорушень, які зафіксовані у автоматичному режимі відповідними технічними засобами, що, крім того, повинні проходити сертифікацію та періодичну повірку.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року № 760/2846/17.

Зважаючи на викладене суд не може погодитися з твердженням позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 77, 242, 243, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Холодульника Віталія Артуровича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2019 року.

Суддя Л.М. Усенко