Справа № 404/5625/19 (2-а/404/312/19)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 404/5625/19 (2-а/404/312/19)
(суддя Мохонько В.В., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Лукомського Сергія Вікторовича на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2019 року у справі №404/5625/19 (2-а/404/312/19) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Лукомського Сергія Вікторовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 серпня 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Лукомського Сергія Вікторовича в якому просить скасувати постанову відповідача серії ЕАВ №1372229 від 28.07.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що позивач дійсно рухався по автодорозі с. Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області із допустимою швидкістю 50 км/год та з допустимою швидкістю почав здійснювати обгін вантажного автомобіля, який у зв`язку з рухом зі схилу почав пришвидшувати швидкість руху. На момент коли позивач майже порівнявся з кабіною вантажівки помітив, що назустріч рухається легковий автомобіль у зв`язку з чим вимушений був пришвидшить рух свого автомобіля для закінчення маневру та в «момент закінчення маневру з зарослів дерев був фотографований працівниками поліції» приладом TruCAM та в подальшому зупинений.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно із ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що спуск на місці здійснення позивачем обгону вантажного автомобіля відсутній, більше того, конфігурація дороги змінюється на підйом, а відтак твердження позивача про збільшення вантажним автомобілем швидкості руху через спуск дороги не знаходить свого підтвердження. Не знаходять свого підтвердження і доводи позивача, що перевищення допустимої швидкості руху було здійснено задля уникнення аварійної ситуації через появу зустрічного транспортного засобу під час виконання обгону, оскільки такого зустрічного транспортного засобу не було, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії ЕАВ №1372229 від 28.07.2019 року винесеною відповідачем, 28.07.2019 року о 13:04 годині позивач керував транспортним засобом MAZDA CХ-7 державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 76 км/год в населеному пункті с. Велика Виска, де дозволена швидкість руху 50 км/год. Прилад вимірювання TruCам LTI 20/20 № ТС000308, чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.4).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1 статі 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано фотофіксацію та відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення, яку здійснено лазерний вимірювач швидкості TruCам LTI 20/20 № ТС000308, з якої вбачається, що в населеному пункті автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив рух зі швидкістю руху 76 км/год, при цьому таке вимірювання здійснювалось з дистанції 69,9 м. Про фіксування правопорушення саме цим вимірювачем швидкости зазначено відповідачем безпосередньо в оскарженій постанові.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13831, чинного до 22 листопада 2019 року, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000308 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах :+/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Отже, TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної статті 251 КУпАП.

Зазначені обставини та надані відповідачем відео та фотоматеріали (а.с.23; 38) підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пунктів б) та д) пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Тобто, позивач керуючи автомобілем в населеному пункті зобов`язаний був стежити за дорожньою обстановкою та як наслідок розраховувати можливість здійснення обгону вантажного автомобіля з дотримання встановленого законом обмеження швидкості руху в населеному пункту та без створення своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Враховуючи те, що позивач повинен був стежити за дорожньою обстановкою та розраховувати можливість здійснення обгону вантажного автомобіля з дотримання встановленого законом обмеження швидкості руху в населеному пункту, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що надані позивачем пояснення не звільняють його від відповідальності щодо порушення встановленого законом обмеження швидкості руху в населеному пункту.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання суду першої інстанції як на підставу для звільнення позивача від відповідальності за вчинене правопорушення на положення статті 18 КУпАП якою передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, оскільки судом першої інстанції не зазначено в чому полягала крайня необхідність здійснення позивачем обгону вантажного автомобіля з порушенням встановленого законом обмеження швидкості руху в населеному пункту та без урахування дорожньої обстановки та із створенням своїми діями загрози безпеці дорожнього руху по відношенню автомобіля, який, як він зазначає, рухався по зустрічній смузі.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що обгін вантажного автомобіля позивачем здійснено в межах населеного пункту, як наслідок автомобіль, який, як зазначає позивач, рухався по зустрічній смузі, повинен був рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год, що в свою чергу дозволяє позивачу оцінити дорожню обстановку та розрахувати можливість здійснення обгону з дотримання правил дорожнього руху або, у разі неможливості такого дотримання, утриматися від зазначеного маневру.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Лукомського Сергія Вікторовича - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2019 року у справі №404/5625/19 (2-а/404/312/19) - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко