Справа № 759/3403/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 листопада 2019 року справа №759/3403/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування позивачу періодів роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі; 2) зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши періоди роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі з 27 листопада 2017 року та провести доплату за весь період

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправними дій відповідача щодо не зарахування позивачу періодів роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року на посаді медсестри родильного інфекційного відділення та акушерки родильного інфекційного відділення в подвійному розмірі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року адміністративну справу №759/3403/18 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №759/3403/18 передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №759/3403/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання; замінено первинного відповідача - Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відповідач у письмовому відзиві на адміністративний позов зазначив про відсутність підстав для перерахунку пенсії та відповідність своїх дій вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29 травня 2002 року.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 листопада 2017 року №15026 щодо перерахунку пенсії, ГУ ПФУ в м. Києві повідомило про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи в Дитячій клінічній лікарні №13 (туберкульозній) в подвійному розмірі, у зв`язку з тим, що положення Закону України "Про внесення змін до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" поширюються на осіб, які працювали на момент набрання чинності цим законом, або досягли пенсійного віку після 15 серпня 2003 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи з меж позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України є Закон України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Зокрема у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки від 01 квітня 1971 року ОСОБА_1 у період з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року працювала в Дитячій клінічній лікарні №13 (туберкульозній) на посаді медсестри родильного інфекційного відділення; у період з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року - на посаді акушерки інфекційного акушерського відділення в Київському міському пологовому будинку №4.

Також в матеріалах справи наявні довідки від 11 липня 2002 року №22 та від 24 листопада 2017 року №31, видані Київською міською дитячою туберкульозною лікарнею про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Дитячій клінічній лікарні №13 (туберкульозній) на посаді медсестри палатної другого терапевтичного відділення з 10 листопада 1973 року відповідно до наказу від 10 листопада 1973 року №209; на підставі наказу від 07 травня 1974 року №80 переведена на посаду медсестри гінекологічного відділення; з 11 липня 1978 року переведена на посаду медсестри родильного інфекційного відділення, згідно наказу від 10 липня 1978 року №123; у період з 15 жовтня 1983 року по 19 лютого 1998 року працювала на посаді акушерки родильного інфекційного відділення (накази від 11 жовтня 1983 року №99 та від 18 лютого 1998 року №43); працюючи на посаді медсестри родильного інфекційного відділення та акушерки родильного інфекційного відділення ОСОБА_1 безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих (сифіліс, гонорея, хвороба Боткіна , тиф, паратиф, скарлатина, СНІД) повний робочий день, користуючись щорічною відпусткою 24 робочі дні та доплатою за шкідливі умови праці 15%; стаж роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я складає 19 років 07 місяців 09 днів.

Вказана довідка також містить інформацію про те, що на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19 лютого 2001 року №281 Дитяча клінічна лікарня №13 (туберкульозна) перейменована в Київську міську дитячу туберкульозну лікарню.

Згідно виписки з наказу Дитячої клінічної лікарні №13 від 10 січня 1995 року №21 "Про атестацію робочих місць відділень легеневого, кісткового туберкульозу та інфекційного родильного відділення", за результатами проведення атестації робочих місць вважати ОСОБА_1 - акушерку родильного інфекційного відділення такою, що має право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

У довідці від 12 липня 2002 року №37, виданій Київським міським пологовим будинком №4 про те, що позивач з 19 лютого 1998 року працює по переводу з Київської міської дитячої клінічної туберкульозної лікарні, у відділенні обсервації на посаді акушерки вищої категорії.

За даними довідки Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини від 07 грудня 2017 року №1152, ОСОБА_1 дійсно працювала повний робочий день в Київському міському пологовому будинку №4, у період з 19 лютого 1998 року по 30 травня 2002 року на посаді акушерки у відділенні обсервації та з 31 травня 2002 року по 02 січня 2003 року на посаді акушерки інфекційного акушерського відділення.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" передбачено, що інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

Згідно листа Міністерства охорони здоров`я України від 15 лютого 2006 року №10.03.68/286 вбачається, що робота медичних працівників в шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на особливо небезпечні інфекційні та паразитарні хвороби людини, зокрема сифіліс, гонорея, трихоітія, мікроспорія, фавус, коросту, демодекоз повинна зараховуватися їм до стажу роботи в подвійному розмірі.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що позивач при виконанні своїх посадових обов`язків контактувала із збудниками таких небезпечних інфекцій як сифіліс, гонорея, хвороба Боткіна , тиф, паратиф, скарлатина, СНІД та інших інфекційних хвороб.

Таким чином, аналізуючи записи наведених вище копії трудової книжки та підтверджуючих довідок, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується право позивача на зарахування у подвійному розмірі її трудового стажу роботи у період з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року на посаді медсестри родильного інфекційного відділення та акушерки родильного інфекційного відділення відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, відповідність посади та інфекційного закладу охорони здоров`я, де працював позивач вимогам статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідачем не заперечується.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі, статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", надається особам, які працювали в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, незалежно від дати призначення пенсії.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу періодів роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі, є протиправними.

Частиною другою статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Як встановлено судом вище, із заявою про перерахунок пенсії, позивач звернувся 27 листопада 2017 року

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу періодів роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі є протиправними та про необхідність зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши періоди роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі.

У відповідності до частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про перерахунок пенсії 27 листопада 2017 року та протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу періодів роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з пенсії позивачу за весь період починаючи з 27 листопада 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не зарахування позивачу періодів роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши періоди роботи з 11 липня 1978 року по 19 лютого 1998 року та з 19 лютого 1998 року по 02 січня 2003 року в подвійному розмірі з 27 листопада 2017 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 27 листопада 2017 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А . Кузьменко Кузьменко