Справа № 340/1893/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 340/1893/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового

провадження в м. Дніпрі апеляційну

скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Куєвди Юлії Сергіївни

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (головуючий суддя - Притула К.М.) в адміністративній справі

за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Куєвди Юлії Сергіївни

до Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області

про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 (далі - Позивач) - адвокат Куєвда Юлія Сергіївна (далі - Представник позивача) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (далі - Відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка полягає у ненаданні достовірної відповіді на запит (в частині надання та доступу до інформації) у порядку, встановленому ст.ст.10, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- стягнути з Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.;

- стягнути з Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 16269 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що 13.05.2019 року позивача було повідомлено про розгляд його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на черговій сесії, при цьому, на момент надання інформації Нечаївська сільська рада вже вирішила провести позачергову сесію та надала недостовірну інформацію, що, на думку останнього, свідчить про протиправність дій відповідача.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі №340/1893/19 у задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Куєвди Юлії Сергіївни до Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди - відмовлено (а.с. 39-42).

Представник позивача, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 49-54).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що 13.05.2019 року позивача було повідомлено про розгляд його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на черговій сесії, при цьому, на момент надання інформації Нечаївська сільська рада вже вирішила провести позачергову сесію та надала недостовірну інформацію, що, на думку останнього, свідчить про протиправність дій Відповідача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач через свого представника за довіреністю звернувся до відповідача із заявою за вх. №98 від 10 квітня 2019 року про надання учаснику АТО дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Нечаївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області (а.с.27).

Листом від 13.05.2019р. №02-23/149 відповідач поінформував представника позивача, що заява буде розглянута на черговій сесії Нечаївської сільської ради, а копію рішення сесії сільської ради йому буде надіслано (а.с. 7).

07.05.2019 року Головою Нечаївської сільської ради видано розпорядження №9 про скликання позачергової двадцять четвертої сесії сільської ради сьомого скликання на 16 травня 2019 року о 14:00 год. (а.с.8).

03.06.2019 року представнику позивача Березовській І.А. було надіслано копію рішення засідання двадцять четвертої сесії Нечаївської сільської ради сьомого скликання від 16 травня 2019 року (а.с. 33-36).

Вважаючи бездіяльність Відповідача, яка полягала у ненаданні достовірної відповіді на заяву про надання учаснику АТО дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які врегульовані спеціальними нормами земельного законодавства, а не правовідносини в сфері реалізації громадянами права на доступ до публічної інформації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Водночас, жодних доказів звернення Позивача чи його представника до Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області із запитом про надання публічної інформації матеріали справи не містять.

Натомість представник позивача звертався до сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка не є запитом в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на подання представником позивача вказаної заяви, листом від 13.05.2019 року №02-23/149 останнього повідомлено про розгляд його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на черговій сесії, за наслідками якої, буде направлено копію рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Зокрема, ст. 118 Земельного кодексу України визначено процедуру набуття громадянами у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, одним з етапів якої є звернення до відповідного органу із клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та відповідні дії уповноваженого органу щодо розгляду відповідного клопотання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що листом від 13.05.2019 року №02-23/149 позивачу було роз`яснено процедуру розгляду його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що свідчить про відсутність факту ненадання Відповідачем достовірної відповіді на запит, згідно з вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 09 версеня 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги представника Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Куєвди Юлії Сергіївни - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі №340/1893/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова