Справа № 826/5053/16
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5053/16 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" Ожго Євгена Вікторовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" Ожго Євгена Вікторовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи щодо невнесення до переліку вкладників інформації про виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування у розмірі 1638562,67 грн, за вкладами, розміщеними в Публічному акціонерному товаристві "УКРГАЗПРОМБАНК" (ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК") на підставі Договору банківського вкладу від 23.01.2015 №F-856/23 та Договору банківського рахунку від 25.12.2009 №5799, протиправною;

- зобов`язати Уповноважену особу надати до Фонду додаткову інформацію про виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування у розмірі 1638562,67 грн, за вкладами, розміщеними в ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" на підставі Договору банківського вкладу від 23.01.2015 №F-856/23 та Договору банківського рахунку від 25.12.2009 №5799;

- зобов`язати Фонд включити до загального реєстру вкладників інформацію про виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування у розмірі 1638562,67 грн, за вкладами, розміщеними в ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" на підставі Договору банківського вкладу від 23.01.2015 №F-856/23 та Договору банківського рахунку від 25.12.2009 №5799.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" Ожго Євгена Вікторовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчити певні дії закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права; висновки суду першої інстанції невідповідають обставинам справи; судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що предметом даного спору є саме визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо невнесення до переліку вкладників інформації про виплату ОСОБА_1 саме гарантованої суми у розмірі 1638562,67 грн. за вкладами розміщеними в Публічному акціонерному товаристві "УКРГАЗПРОМБАНК" на підставі Договору банківського вкладу від 23.01.2015 № F-856/23 та Договору банківського рахунку від 25.12.2009 № 5799 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Підставами для визнання такої бездіяльності протиправною апелянт вказує, що з аналізу чинного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини вбачається, що граничний розмір відшкодування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку не встановлений, отже відшкодуванню підлягає вся сума вкладу разом з нарахованими відсотками включно. Натомість, апелянт вказує, що ОСОБА_1 вже включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів, але відповідно до норм законодавства України, що діяло на момент подачі позовної заяви, граничний розмір суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів ФГВФО не було встановлено, а отже грошові кошти, належні на праві власності ОСОБА_1 підлягають поверненню, як гарантована сума коштів.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.12.2009 між ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір банківського рахунку №5799.

Пунктом 1.1 вказаного Договору передбачено, що Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній та/або іноземній валюті для розрахунків при здійсненні поточних операцій, визначених законодавством України.

Крім того, 23.01.2015 між ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір №F-USD-856/23 банківського вкладу (депозиту) "Свята наближаються" у доларах США, за умовами якого сума вкладу складає 30000 (тридцять тисяч) доларів США (Договір). Згідно пункту 2.5 Договору, термін повернення вкладу 23 квітня 2015 року.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 (Рахунок).

Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 , сформованої 17.03.2015 залишок на вкладному рахунку ОСОБА_1 становить 30000 доларів США.

Окрім того, згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , сформованої 24.04.2015 залишок на поточному рахунку ОСОБА_1 становив 34644,63 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 07.04.2015 №217 "Про віднесення ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 07.04.2015 прийнято рішення №70 про запровадження з 08.04.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК".

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 06.07.2015 №128 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" до 07.08.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ожгу Є.В. до 07.08.2015 включно.

07.08.215 Фондом здійснено продаж неплатоспроможного ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" з урахуванням зобов`язань перед вкладниками і кредиторами інвестору, юридичній особі Праймстар Енерджі ФЗЕ (Primestar Energy FZE).

Після спливу 30 днів, новим власником ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" Праймстар Енерджі ФЗЕ (Primestar Energy FZE), не виконано вимоги договору купівлі-продажу від 07.08.2015, а тому 14.09.2015 постановою Правління Національного банку України №602 у ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" відкликано банківську ліцензію, а рішенням виконавчої дирекції Фонду №168 від 14.09.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" Ожго Є.В. строком на 2 роки з 15.09.2015 до 14.09.2017 включно.

Уповноваженою особою позивача включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, у межах гарантованої суми у розмірі 200000 грн та вказана сума позивачу виплачена 05.11.2015.

Відповідно до витягу з переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК", акцептованих Уповноваженою особою акцептовані вимоги ОСОБА_1 на суму 1215343,03 грн.

Вважаючи, що граничний розмір відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду не обмежується граничною сумою 200000 грн, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку, що в даному випадку спір фактично обумовлений наявністю у позивача кредиторських вимог (майнових вимог до банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку. Разом з тим, спір щодо внесення інформації до реєстру акцептованих вимог кредиторів, у тому числі щодо розміру акцептованих вимог, не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивача включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, у межах гарантованої суми у розмірі 200000 грн та вказана сума позивачу виплачена 05.11.2015.

При цьому, предметом спору в даному випадку є кошти, які перевищують гарантовану державою суму відшкодування.

Положеннями статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі ФСтаттею 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження Фонду безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, Фонд або уповноважена особа Фонду: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з пунктом 4.20 глави 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату початку процедури ліквідації банку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів: вимог вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Частиною першою статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, вкладники, які отримали гарантоване державою відшкодування за вкладами в сумі 200 000 грн, у разі, якщо їх кредиторські вимоги перевищують таку суму, мають право в установленому статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку звернутися до уповноваженої особи Фонду із заявою про включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Отже, оскільки позивачу відшкодовано суму коштів, розміщених в ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК", за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка становить 200000 грн, а решту суми після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, позивач вправі заявляти як кредиторські вимоги, у порядку та строки, визначені законодавством.

Відтак, правовідносини, щодо яких виник спір в межах даної справи, не пов`язані з виконанням відповідачем повноважень, обумовлених участю особи в системі гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки задоволення кредиторських вимог здійснюється у порядку, визначеному статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку, і не стосується відшкодування вкладнику гарантованої державою суми коштів за вкладами.

Натомість, заявлені позовні вимоги не пов`язані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування (позивач таке відшкодування вже отримав), а зумовлені невиконанням банком зобов`язань за договором депозиту щодо повернення суми вкладу, яка перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.

Спір фактично обумовлений наявністю у позивача кредиторських вимог (майнових вимог до банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад колегія суддів вважає про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 761/4442/17, від 18 вересня 2019 року у справі № 802/1233/17а.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав, визначених п.1 ч.1 ст.238 КАС України для закриття провадження у справі.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року про закриття провадження у справі - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року про закриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма