Справа № 540/1375/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

16 листопада 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1375/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

30.09.2019 представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами, скасувавши рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 540/1375/19 від 27.08.2019 та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Херсонській області, вчинені при винесенні та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 та зобов`язати Головне Управління Держпраці у Херсонській області відкликати безпідставно винесену постанову № ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 з Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Бериславського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області).

Заява мотивована тим, що постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" від 21.08.2019 № 823 внесено зміни до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509. Зазначені зміни стосуються розподілу дискреційних повноважень при накладенні на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення між Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних громад та їх заступниками. Дана постанова набула чинності 30.08.2019. Нововиявлені обставини, на думку заявника, полягають у тому, що редакція Порядку № 509, яка діяла до 30.08.2019, не надавала повноважень відповідачу накладати штрафи за порушення законодавства про працю, перелічені в ч.2 ст.265 КЗпП України. Старою редакцією Порядку № 509 законодавець чітко встановив норму, згідно якої штрафи, зазначені у частині другій статті 265 КЗпП України, накладаються виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Пункт 2 Порядку № 509 в редакції від 30.08.2019 розширює коло повноважень відповідача. Таким чином, до 30.08.2019 у відповідача були відсутні повноваження для прийняття постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019. Ці істотні для справи обставини існували на момент прийняття судового рішення, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику.

Ухвалою від 04.10.2019 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху та надано ФОП ОСОБА_1 строк для усунення її недоліків. У встановлений суддею строк, заявник усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Тому суд відкрив провадження про перегляд рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 за нововиявленими обставинами у справі № 540/1375/19 . Розгляд заяви вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судове засідання призначено на 04.11. 2019 р. о 09 год. 00 хвил.

04.11.2019 до суду надійшло пояснення від Головного управління Держпраці у Херсонській області, в якому відповідач просить залишити заяву позивача без задоволення, вважає, що судове рішення було прийнято за результатом повного та об`єктивного розгляду справи. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджений Порядок накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення". Пунктом 2 даного Порядку визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками. Також представник відповідача звертає увагу на те, що під час судового розгляду було підтверджено той факт, що Порядок №509 не передбачає виключних повноважень для начальників територіальних органів Держпраці та їх заступників щодо накладання штрафу за порушення законодавства про працю , як це стверджує заявник. Крім цього, зазначив, що постанова про накладення штрафу, передбаченого ч. 2 ст. 256 КЗпП України, є виконавчим документом і пред`являється до виконання органом державної виконавчої служби у встановленому законом порядку. Твердження позивача про суттєві зміни, які нібито змінили та поширили повноваження посадових осіб органів Держпраці у зв`язку із прийняттям Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 823 на відміну від постанови КМУ від 17.07.2013 № 509, що на його думку є суттєвою умовою для перегляду судового рішення, не відповідає дійсному стану справ виходячи із наступного. Питання наявності повноважень у Головного управління на прийняття рішення про застосування фінансових санкцій до позивача було підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили та не було оскаржено. В заяві про перегляд судового рішення, позивач посилається на акт (Постанову КМУ від 21.08.2019 № 823), який не діяв на час проведення відповідних інспекційних дій та при прийнятті відповідного рішення про застосування фінансових санкцій. Зміст пп. 1 та 2 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2013 № 509, та зміст цих самих пунктів в новій редакції, відповідно до постанови КМУ від 21 серпня 2019 № 823 в частині повноважень органів Держпраці залишився незміннім, змін зазнали пункти 3 та 4 постанови № 509 та лише у зміні періоду та термінів розгляду адміністративних справ, що не є та не було предметом спору та попереднього судового розгляду.

04.11.2019 прибув представник позивача, розгляд справи відкладений у зв`язку з клопотанням представника відповідача на 13.11.2019.

13.11.19 представник позивача подав заяву про розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку письмового провадження.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку письмового провадження, просить відмовити в задоволені позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Згідно до ч.2 ст.368 КАС України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалою від 13.11.2019 суд перейшов до розгляду заяви в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 09.07.2019 ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Херсонській області, в якій просила визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Херсонській області, вчинені при винесені та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 та зобов`язати Головне управління Держпраці у Херсонській області відкликати безпідставно винесену постанову № ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 з Бериславського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, де знаходиться виконавче провадження № 59271172.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 року, на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), на позивача накладено штраф у розмірі 751140 грн. Зазначена постанова призвела до відкриття Бериславським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області виконавчого провадження. Позивач вказував, що постанова про накладення штрафу №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 не є виконавчим документом та підлягає відкликанню з Бериславського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, оскільки прийнята не вповноваженим на те Законом органом - Головним управлінням Держпраці у Херсонській області. На думку позивача, штрафи, зазначені у ч.2 ст. 265 КЗпП України, накладаються виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, тобто, виключно Державною службою України з питань праці. В свою чергу, Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі - Порядок №509), ФОП ОСОБА_1 вважає підзаконним актом, в якому визначено лише загальний механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених як ч.2 ст. 265 КЗпП України так і частиною другою - сьомою ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" та норми якого за ієрархічним значенням є нижчими за положення КЗпП України.

Таким чином, в якості підставі для задоволення позову наводився єдиний аргумент - відсутність в ГУ Держпраці, передбачених Законом повноважень щодо вчинення дій з винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 р. в задоволенні позовної заяви ФОП ОСОБА_1 відмовлено. Рішення набрало законної сили . Судом було встановлено, що 04.04.2019 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області, за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Херсонській області від 21.03.2019 №ХС3841/1148/АВ щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю встановлено, що позивачкою допущено до роботи 6 працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу та накладено на неї штраф у розмірі 751 140 грн. постановою №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС. Зазначена постанова звернена відповідачем до виконання. Постановою державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 05.06.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови №ХС 3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019. Результати інспекційного відвідування, оформлені відповідним актом ГУ Держпраці від 21.03.2019 року №ХС3841/1148/АВ та виявлені за результатом інспекційного відвідування порушення законодавства про працю підприємцем не оскаржувались.

Суд в рішенні зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким органом є Державна служба України з питань праці (Держпраці) . Підпунктом 6 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердж. Постановою КМУ від 11.02.2015 № 96, встановлено, що Держпраця здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Пунктом 7 Положення N 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Суд дійшов висновку, що у відповідності до зазначених норм Головному управлінню Держпраці в Херсонській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Також, право центрального органу виконавчої влади визначати об`єм повноважень своїх територіальних підрозділів прямо передбачено ч.3 ст. 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", згідно якого територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Положенням про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 № 340, серед іншого, визначено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці (пп.5, 50, п.4 зазначеного Положення).

Згідно ч. 4 статті 265 КЗпП України штрафи накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, КЗпП передбачено повноваження КМУ розробити порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення". Такий Порядок і був розроблений та затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, має назву Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509). Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Приписами пункту 8 Порядку № 590 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Оскільки штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачені частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, то суд констатував у своєму рішенні, що постанова про накладення штрафу №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 року складена та підписана заступником начальника ГУ Держпраці в Херсонській області, тобто, посадовою особою, яка уповноважена на те Порядком №509.

Норми Порядку №509 є спеціальними, оскільки детально регламентують порядок та спосіб накладення штрафів, в тому числі передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України, тоді як ч.4 ст. 265 КЗпП України, по-суті, є відсилочною нормою, в якій йдеться про те, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок №509 не є конкурентною нормою по відношенню до ч.4 ст. 265 КЗпП України, а є нормою, виданою на розвиток зазначеної частини статті КЗпП України. Порядок №509 затверджений постановою Кабінету Міністрів України, які згідно приписів ст. 117 Конституції України є обов`язковими до виконання, даний Порядок не визнаний судом протиправним та не є скасованим.

При вирішенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Частиною 4 статті 361 КАС України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, ст.361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, помилковість яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

При цьому, нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час особі, яка звертається із заявою, та не були встановлені судом; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004 зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане сумніву (справа Брумареску проти Румунії, постанова від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Тобто, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

При цьому, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічні висновки наведено у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 р. у справі 2а-7523/10/1270, від 10.04.2019 р. у справі № 813/8070/14.

Зі змісту заяви від 30.09.2019 вбачається, що як на підставу для перегляду постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 р. за нововиявленими обставинами заявник посилається на набрання чинності внесених постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" від 21.08.2019 р. № 823 змін до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в частині розподілу повноважень при накладенні штрафів на суб`єктів господарювання та роботодавців за порушення законодавства про працю (далі - Порядок № 509). Заявник зазначає, що редакція Порядку № 509, яка діяла до 30.08.2019 , не надавала повноважень відповідачу накладати штрафи за порушення законодавства про працю, перелічені в ч.2 ст.265 КЗпП України. Вказані істотні для справи обставини існували на момент прийняття судового рішення, не були встановлені судом та не могли бути відомі позивачу.

Тобто, заявник фактично вказує на неправильне застосування судом діючих нормативно-правових актів.

Питання наявності повноважень у Головного управління Держпраці у Херсонській області на прийняття постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачені ч.2 ст.265 КЗпП України, перевірялося судом та відображено у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2019, яке набрало законної сили та не оскаржувалося позивачем.

Суд зауважує, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Не є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами і прийняття нових нормативно-правових актів ( постанова КМУ від 21.08.2019 № 823), які не діяли на час інспекційного відвідування та прийняття рішення про застосування штрафних санкцій. Зміст пп. 1, 2 Порядку № 509 в новій редакції залишився незмінним в частині повноважень органів Держпраці.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 540/1375/19.

Керуючись ст. 243, 248, 368, 369 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 р. по справі № 540/1375/19.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення складено та підписано 18.11.19.

Суддя Хом`якова В.В.