Справа № 480/3753/19
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 р. Справа № 480/3753/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Усенко І.М.,

представника позивача Кучменка С.В.,

представника відповідача Рудік А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що подав до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту. Листом від 06.09.2019 відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою. Підставою вказано невідповідність наданих відомостей. Зазначено, що відповідно до довідки з Державної статистичної звітності угіддя земельної ділянки є ріллею, а у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - перелогами. Вважає відмову протиправною. Земельна ділянка як орні землі (рілля) не використовується та не була в обробітку на протязі багато років, внаслідок чого заросла деревами та чагарниками. Тому має угіддя - перелоги, один з видів сільськогосподарських угідь, переважно орних, що втратили родючість і не були в обробітку протягом кількох років. Просить зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що спірна земельна ділянка відноситься до виду угідь як рілля, а у витязі з державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено-перелоги. Позивачеві було запропоновано звернутися до розробника землевпорядної документації для доопрацювання проекту. Відповідачем зазначено про недоліки, що містяться у проекті, які необхідно усунути для належного його затвердження. Не погоджується із позовною вимогою про зобов`язання надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою, оскільки питання надання таких дозволів є виключною компетенцією органів Держгеокадастру. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою з підстав, не передбачених Земельним кодексом України. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував із зазначених у відзиві підстав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що наказом відповідача від 15.05.2019 №18-4225/16-19-СГ було надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки - 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

На замовлення ОСОБА_1 . ФОП ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :13:002:0764 (а.с. 8).

Відповідно до довідки з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, земельна ділянка, яка відводиться у власність ОСОБА_1 , відноситься до сільськогосподарських земель, вид угідь - рілля (а.с. 11) Довідка видана територіальним підрозділом відповідача - міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с. 11).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки, виконаного інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля. Земельна ділянка як орні землі (рілля) не використовується та не була в обробітку на протязі багатьох років, внаслідок чого заросла деревами та чагарником. Зазначено, що в результаті обстеження можна зробити висновок, що земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення і має угіддя-перелоги (один з видів сільськогосподарських угідь, переважно орних, що втратили родючість і не були в обробітку протягом кількох років) (а.с. 12).

Проект землеустрою було погоджено Головним управлінням Дергеокадастру у Львівській області 08.08.2019. З висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витягу д Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0764 вбачається, що земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, склад угідь - перелоги (а.с. 16, 17-19).

06.09.2019 відповідач листом №31-3344-6211/21-19 відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Зазначив, що при розгляді проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виявлено невідповідність відомостей, що відображені у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до довідки з Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, землекористувачами, угіддями, угіддя земельної ділянки, запропонованої до відведення - рілля, а у витязі з Державного земельного кадастру - перелоги. Для вирішення питання по суті запропоновано звернутись до розробника землевпорядної документації для доопрацювання згаданого проекту землеустрою (а.с. 20). Суд вважає таку відмову протиправною.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з частиною першою статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої - третьої, п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України. Відповідно до частин восьмої-десятої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, зміст наведених норм права свідчить, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм ЗК України вбачається, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Як вбачається з матеріалів справи проект землеустрою був у встановленому порядку погоджений, державна експертиза на вказану земельну ділянку законом не вимагається. Таким чином, при зверненні до відповідача з питання затвердження проекту землеустрою позивачем було дотримано визначену законом процедуру отримання земельної ділянки у власність. Відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, відповідач жодних передбачених законом підстав не вказав, судом таких підстав також не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що фактично позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав наявності розбіжностей у поданому проекті щодо виду угідь, якими є земельна ділянка.

Відповідно до переліку угідь згідно з класифікацією видів земельних угідь (додаток 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051) рілля - група угідь, яка включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці (код групи згідно з КВЗУ 001, код підгрупи - 00).

До складу групи "рілля" включено три підгрупи - рілля (код підгрупи 01), перелоги (код підгрупи 02), парники, оранжереї, теплиці (код підгрупи 03). Перелогами відповідно до класифікатора є підгрупа, яка включає орні землі, які раніше оралися, а згодом більше року починаючи з осені не використовувалися для засіву сільськогосподарських культур і не готуються під пар.

З наведених норм вбачається, що перелоги є різновидом ріллі, як групи сільськогосподарських угідь. Обидва наведених види угідь є землями сільськогосподарського призначення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подавався позивачем саме щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, тому розбіжність в поданих документах відсутня.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України оскаржувана відмова не містить. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту. Судом встановлено, що проект землеустрою погоджений позивачем у порядку встановленому земельним законодавством. Відповідачем ця обставин не заперечується.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача що інформація, викладена у листі від 06.09.2019 не є відмовою у затвердженні проекту землеустрою, а є пропозицією звернутися до розробника для доопрацювання проекту. Земельний кодекс України передбачає, що за наслідками розгляду погодженого проекту землеустрою уповноважений орган має прийняти рішення про затвердження проекту або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду. Жодних інших визначених законом дій за наслідками розгляду поданого проекту законом не визначено. З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою був розглянутий відповідачем по суті, але не затверджений. За таких обставин, суд трактує повідомлення, викладене у листі від 06.09.2019 №31-3344-6511/21-19 саме як відмову у затвердженні проекту землеустрою.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Судом встановлено, що відповідач без законних підстав відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Разом з тим, позивач не ставить питання про визнання такої бездіяльності протиправною, а просить лише зобов`язати відповідача затвердити проект. На підставі ч. 2 ст. 9 КАС України з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у незатвердженні проекту землеустрою, поданого ОСОБА_1 , щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.

З приводу твердження відповідача про неможливість судового втручання у його дискреційні повноваження суд зазначає таке. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У справі, що розглядається, повноваження щодо затвердження проекту землеустрою або відмови у такому затвердженні, регламентовано статтею 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен затвердити проект. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, а тому не є дискреційними.

Враховуючи, що під час судового розгляду встановлено факт протиправної поведінки відповідача, суд вважає, що зобов`язання його прийняти рішення конкретного змісту не є втручанням в його дискреційні повноваження, та саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд визнає протиправною відмову відповідача у наданні затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та вважає необхідним зобов`язати відповідача надати такий дозвіл.

На підставі ст. 139 КАС України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, яка полягала у незатвердженні проекту землеустрою, поданого ОСОБА_1 , щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області

Зобов`язати Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :13:002:0764 площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 15.11.2019.

Суддя О.В. Соп`яненко