Справа № 204/5393/19
Суддя: Дубіжанська Т. О.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5393/19
Провадження № 2-а/204/114/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції четвертої роти другого батальйону УПП в Дніпропетровській області Гогун Руслана Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до лейтенанта поліції четвертої роти другого батальйону УПП в Дніпропетровській області Гогун Руслана Володимировича, в якій просив: скасувати постанову серії ЕАВ № 13070102 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП; закрити відносно нього провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування вимог зазначає, що 27 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 лейтенантом поліції роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гогун Русланом Володимировичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1370102 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. відповідно до якої ОСОБА_1 27.07.2019 року о 21 годині 38 хвилин на проспекті Івана Мазепи, 1 у м. Дніпро, керував транспортним засобом ВАЗ 210913, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого не працювало ближнє світло фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України. З зазначеною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав. Розгляд справи на дорозі фактично унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи. Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як не було і оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Оскаржувана постанова не містить посилань на належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, на підставі яких відповідачем було зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Правил дорожнього руху позивач не порушував. Так, 27 липня 2019 року приблизно о 21.38 год. на проспекті Івана Мазепи, керуючи автомобілем ВАЗ, у нього закінчилось пальне і він котився вниз під дією схилу до найближчої заправної станції з ввімкненим світлом, однак так як двигун не працював, то світло було тьмяним. Тому, оскільки він рухався по дорозі з ввімкненим ближнім світлом фар, то в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з викладеним позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

24 вересня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 27.07.2019 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що позивач керував тз ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпрі, по просп. Івана Мазепи, в районі будинку 1, в якого не працювало ближнє світло фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1. «а» Правил дорожнього руху. Вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року. Працівники органів і підрозділів Національної поліції наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. На відеозапису зафіксовано інкриміноване позивачу правопорушення. Розгляд справи проводився згідно чинного законодавства, позивачу роз`яснені його права відповідно до ст. 268 КУпАП. Вважає, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та, відповідно, складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинення відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, позивач у своїй позовній заяві надає суду пояснення, які не відповідають дійсності та спростовуються іншими матеріалами справи. Тож позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглянути справу без його участі.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2019 року інспектором батальйону № 2 роти № 4 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гогун Русланом Володимировичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1370102 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови серії ЕАВ № 1370102 від 27 липня 2019 року, водій ОСОБА_1 27 липня 2019 року о 21 год. 38 хв. у м. Дніпрі, по пр. Івана Мазепи, 1, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не працювало ближнє світло фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Щодо посилань позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП, передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними та неаргументованими та зводяться до помилкового тлумачення рішення КСУ.

Згідно п. 19.1.а Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 27 липня 2019 року о 21.38 год. керував транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не працювало ближнє світло фар в темну пору доби.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Однак, жодних належних та допустимих доказів того, що позивач 27 липня 2019 року о 21 год. 38 хв. у м. Дніпрі, по пр. Івана Мазепи, 1, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не працювало ближнє світло фар в темну пору доби, стороною відповідача суду не надано та матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови, таких доказів не містять.

З наданого відповідачем до суду відеозапису з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, на якому зафіксовані обставини зупинки 27 липня 2019 року відповідачем автомобіля позивача, не вбачається порушення позивачем вимог п. 19.1а Правил дорожнього руху України. Навпаки, з вказаного відеозапису вбачається, що на транспортному засобі ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , світло фар горіло. Твердження відповідача, що містяться у наданому відеозаписі про те, що на автомобілі позивача горіли габарити, а не ближнє світло фар, є недоведеними жодними доказами. В свою чергу, твердження позивача про те, що на його автомобілі горіло саме ближнє світло фар, а не габарити, стороною відповідача належними та беззаперечними доказами не спростовані.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач 27 липня 2019 року о 21 год. 38 хв. у м. Дніпрі, по пр. Івана Мазепи, 1, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не працювало ближнє світло фар в темну пору доби, тобто не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАВ № 1370102 від 27.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки не надано інших належних та допустимих доказів, окрім оскаржуваної постанови, стосовно вини позивача та правомірності рішення відповідача.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до лейтенанта поліції четвертої роти другого батальйону УПП в Дніпропетровській області Гогун Руслана Володимировича (місцезнаходження: м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2-а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1370102 від 27 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська