Справа № 160/1582/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/1582/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засіданні Сколишеві О.О.,

за участі представника відповідачів Грановського М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Діпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі №160/1582/19 (головуючий в суді І-ї інстанції - Єфанова О.В) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.02.2019 року звернувся до Діпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб СУ ГУ НП в Дніпропетровській області щодо надання йому повідомлення за формою, встановленою Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюста України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 року із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну він може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи № 36001130 постановою старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року;

- визнати протиправним рішення заступника начальника ГУ НП в Дніпропетровській області начальника слідчого управління Куратченко М.В. від 10.01.2019 року про відмову в винесенні постанови (ухвали) про визначення розміру відшкодування шкоди - заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій; сплачених ним судових витрат та інших витрат; сум, сплачених ним в зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при розгляді судом та при досудовому розслідуванні кримінальної справи про його обвинувачення за ч. 4 ст.189 КК України, яка була закрита постановою старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. за недоведеністю його участі в інкримінованому йому злочині та у ненадісланні такої постанови (ухвали) на його адресу;

- зобов`язати ГУ НП в Дніпропетровській області надіслати на його адресу повідомлення за формою, що встановлена Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну він може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи №36001130 постановою слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області від 26.04.2006 року;

- зобов`язати ГУ НП в Дніпропетровській області винести та надіслати на його адресу копію завіреної гербовою печаткою постанови щодо визначення розміру відшкодування шкоди - заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій; сплачених ним судових витрат та інших витрат; сум, сплачених ним в зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при розгляді судом та при досудовому розслідуванні кримінальної справи про його обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України, яка була закрита постановою слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області від 26.04.2006 року.

В обгрунтування позову зазначено, що постановою слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області від 26.04.2006 року закрито кримінальну справу №36001130 за п.2 ст.213 КПК України (в ред. 1960 року) за відсутністю доказів вини, зокрема і позивача, в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.148-4, ч.2 ст.143, ч.2 ст.144, ч.4 ст.189 КК України (додатки 1, 2). При цьому слідчим і прокурором, в порушення вимог ст.11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» позивачу не було роз`яснено порядок поновлення його порушеного права та відшкодування завданої шкоди.

Рішенням Діпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Головного управління МВС в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії щодо надання Волошину Вадиму Анатолійовичу повідомлення за формою, що встановлена Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04 березня 1996 року із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну ОСОБА_1 може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи №36001130 постановою старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року.

Визнано протиправною відмову заступника начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області начальника слідчого управління Куратченко М.В. викладену в листі від 10 січня 2019 року про відмову у винесенні постанови про визначення розміру відшкодування шкоди - заробітку та інших грошових доходів, які ОСОБА_1 втратив внаслідок незаконних дій; сплачених ним судових витрат та інших витрат; сум, сплачених ним в зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при розгляді судом та при досудовому розслідуванні кримінальної справи про його обвинувачення за ч.4 ст.189 КК України, яка була закрита постановою старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. за недоведеністю участі ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині.

Зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області надіслати на адресу ОСОБА_1 повідомлення за формою, що встановлена Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04 березня 1996 року із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну позивач може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи № 36001130 постановою старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року.

Зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області винести та надіслати на адресу ОСОБА_1 постанову щодо визначення розміру відшкодування шкоди згідно ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи №36001130 постановою старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р .Н. від 26 квітня 2006 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в якіх просили рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області зазначено, що органу, який здійснював досудове слідство в кримінальній справі відносно позивача вже не існує, а ГУНП не є правонаступником в даному випадку та не може відшкодовувати шкоду, завдану вже ліквідованим органом. Крім того, апелянт вказав, що вимоги про визнання бездіяльності відповідача стосовно невинесення повідомлення, передбаченого ст.214 КПК України (в редакції 1960 року), є безпідставними, оскільки даний нормативно-правовий акт вже не має законної сили. Апелянтом також зазначено про те, що ГУНП не є належним відповідачем у справі, оскільки закривав провадження у кримінальній справі інший орган.

В обгрунтування апеляційної скарги Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області зазначено, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та визнав бездіяльність ліквідаційної комісії ГУ МВС протиправною. Крім того, апеллянт наголошує, що ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Дніпропетровській області не є слідчим підрозділом та не є правонаступником слідчого органу міліції, який припинив своє існування, а відтак не повинно направляти повідомлення за формою, що встановлена додатком до Положення

про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Позивач подав відзив на апеляційні скарги не подав.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційних скарг підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2018 року слідчім управлінням Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області вручено ОСОБА_1 копію постанови старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року про закриття кримінальної справи №36001130 за п.2 ст.213 КПК України (в редакції 1960 року) за недоведеністю вини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.148-4, ч.2 ст.143, ч.2 ст.144, ч.4 ст.189 КК України (а.с.10-13, 14).

10 грудня 2018 року позивач звернувся до Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою про надання передбаченої частиною 1 статті 12 Закону України № 266/94-ВР «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» завіреної гербовою печаткою копії постанови про розмір шкоди, завданої позивачу незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, яка складається за формою, що встановлена в пункті 12 Положення (а.с.15-16).

Заступник начальника ГУ НП в Дніпропетровській області начальник слідчого управління Куратченко М.В. листом від 10.01.2019 року відмовив в наданні постанови про розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, та в надісланні на його адресу її завіреної гербовою печаткою копії, оскільки на теперішній час не існує рішення про визнання дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду (а.с.20).

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що одночасно з винесенням постанови про закриття кримінальної справи за недоведеністю участі ОСОБА_1 у вчиненні злочину, слідчим не направлено повідомлення з роз`ясненням позивачу порядку відшкодування шкоди, чим порушено п.6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Разом з тим, суд зазначає, що вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо ненаправлення повідомлення, передбаченого ст.241 КПК України (в редакції 1960 року) не може бути задоволена по відношенню до ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, кримінальна справа відносно позивача закрита саме старшим слідчим СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н..Тому, з врахуванням вищевикладеного та п.11 Положення, зазначені позовні вимоги слід задовольнити саме до Головного управління МВС в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та Законами України.

Дослідивши встановлені по справі обставини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР (далі по тексту - Закон №266), чинним на момент виникнення спірних правовідносин, та розробленим на виконання вимог цього закону Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 року (далі по тексту - Положення).

Відповідно до статті 1 Закону (№266) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону №266 встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно статті 3 Закону №266 у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Відповідно до статті 12 Закону №266 розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

Пунктом 4 Положення гарантується, що завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно пункту 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», громадянинові, а у разі його смерті його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у пункті 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати.

При відсутності відомостей про місце проживання спадкоємців повідомлення направляється їм не пізніше п`яти днів з дня їх звернення до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 7 Положення визначено види відшкодування, що узгоджується з положеннями статті 3 Закону №266.

Відповідно до пункту 10 Положення крім відшкодування заробітку та інших грошових доходів, громадянинові, згідно з пунктом 3 статті 3 Закону №266 підлягають поверненню суми штрафу, стягнуті на виконання вироку суду як міри покарання, судові витрати та інші витрати.

До інших витрат відносяться суми, стягнуті з громадянина на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову, суми, внесені ним на відшкодування матеріальної шкоди добровільно або за вимогою адміністрації, а також суми, витрачені на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду та найом жилого приміщення.

Відповідно до пункту 4 статті 3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону №266, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися, зокрема, при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів (пункт 11 Положення).

З матеріалів справи вбачається, що лише 11 жовтня 2018 року слідчім управлінням Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області вручено ОСОБА_1 копію постанови старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року про закриття кримінальної справи №36001130 за п.2 ст.213 КПК України (в редакції 1960 року) за недоведеністю вини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.148-4, ч.2 ст.143, ч.2 ст.144, ч.4 ст.189 КК України (а.с.10-13, 14).

Представником відповідачів не заперечується той факт, що одночасно з винесенням постанови про закриття кримінальної справи за недоведеністю вини у вчиненні злочину, в тому числі і ОСОБА_1 , слідчим не направлено повідомлення з роз`ясненням позивачу порядку відшкодування шкоди, чим порушено пункт 6 Положення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що зважаючи на те, що повідомлення станом на час звернення позивача до суду з адміністративним позовом не направлено, перебіг шестимісячного строку, встановленого пунктом 11 Положення №6/5/3/41 не розпочався, з чим погоджується колегія суддів.

В апеляційній скарзі Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області зазначено, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та визнав бездіяльність ліквідаційної комісії ГУ МВС протиправною. Крім того зазначив, що ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Дніпропетровській області не є слідчим підрозділом та не є правонаступником слідчого органу міліції, який припинив своє існування, а відтак не повинно направляти повідомлення за формою, що встановлена додатком до Положення про застосування Закону №266.

Колегія суддів вважає такі посилання безпідставними та необгрунтованими з огляду на таке.

Позивачем заявлялись позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо надання йому повідомлення за формою, встановленою Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну він може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи. Вказані вимоги позивач заявляв до слідчого управління ГУ НП в Дніпропетровській області.

Задовольняючи вказані вимоги, суд не виходив за межі позовних вимог у розумінні статті 9 КАС України, а визнав належним відповідачем по вказаним вимогам Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області, та як вірно зазначив суд, вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо ненаправлення повідомлення передбаченого ст.241 КПК України не може бути задоволена по відношенню до ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, кримінальна справа відносно позивача закрита саме старшим слідчим СВ « 03» СУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, яке є підрозділом ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, що на теперішній час заходиться в стадії ліквідації.

Крім того, колегія суддівзвертає увагу, що судом першої інстанції Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Дніпропетровській області не зобов`язувалась на вчинення будь-яких дій за рішенням суду, а тому посилання вказаного відповідача в апеляційній скарзі, що він не повинен направляти повідомлення позивачу за формою, що встановлена додатком до Положення про застосування Закону №266, взагалі є безпідставним.

Далі, в апеляційній скарзі Головним Управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області зазначено, що органу, який здійснював досудове слідство в кримінальній справі відносно позивача, вже не існує, а ГУНП не є правонаступником в даному випадку та не може відшкодовувати шкоду, завдану вже ліквідованим органом. Крім того, апелянт вказав, що вимоги про визнання бездіяльності відповідача стосовно невинесення повідомлення, передбаченого ст.214 КПК України (в редакції 1960 року), є безпідставними, оскільки даний нормативно-правовий акт вже не має законної сили. Апелянтом також зазначено про те, що ГУНП не є належним відповідачем у справі, оскільки закривав провадження у кримінальній справі інший орган.

Колегія суддів вважає таке посилання апелянта не логічним та необгрунтованим, оскільки Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області за своїми функціями, принципами, завданням та діяльністю є органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як неодноразово зазначалось вище, 11 жовтня 2018 року саме слідчім управлінням Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області було вручено ОСОБА_1 копію постанови старшого слідчого СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року про закриття кримінальної справи №36001130 (а.с.10-13, 14).

І саме вказаним органом у відповідності до наведених вище норм Закону №266 та Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», повинно направлено повідомлення з роз`ясненням позивачу порядку відшкодування шкоди, оскільки таке своєчасно не направлялось.

Застосування в даному випадку статті 214 КПК України (в редакції 1960 року), на яку посилається апелянт, не має сенсу, оскільки застосуванню належить Закон №266 та Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Апеляційний суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Діпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі №160/1582/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі №160/1582/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак