Справа № 580/2438/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2019 року справа № 580/2438/19 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря Сачинської В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Ятченко Л.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у адміністративній справі №580/2438/19 за його позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Черкаській області, про визнання протиправними і скасування рішення про накладення штрафу і вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №580/2438/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Черкаській області, про визнання протиправними і скасування рішення про накладення штрафу і вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

14.11.2019 позивач подав клопотання, в якому просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду. На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду надав виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2032 від 23.11.2018, з якої вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 12.11.2018 по 23.11.2018, та довідку Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції №16088 від 15.07.2019, згідно якої на виконанні перебуває рішення №3 від 10.10.2018 про стягнення з позивача коштів у сумі 9339 грн. 35 коп. Також у позовній заяві вказав, що 23.11.2018 направив до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення № від 10.10.2018.

Позивач в судовому засіданні клопотання про поновлення строку звернення до суду підтримав та пояснив, що отримує пенсію близько 3500 грн., з якої стягуються кошти за виконавчим провадженням про стягнення з нього заборгованості. Оскільки пенсія є єдиним джерелом його існування, позивач не мав змоги вчасно звернутись з позовом до суду з огляду на тривале збирання коштів на сплату судового збору.

Представник відповідача проти поновлення строку звернення заперечив.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд встановив таке.

Оскаржуване рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені винесено 10.10.2018, вимога №Ф-6514-55 про сплату боргу 17.12.2018.

Згідно рішення про результати розгляду скарги №8837/6/99-99-11-05-02-25 від 22.02.2019 позивач 05.11.2018 отримав рішення № від 10.10.2018.

Позивач з 12.11.2018 по 23.11.2018 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2032 від 23.11.2018.

Як стверджує позивач, в листопаді 2018 року він отримав рішення № від 10.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та після завершення стаціонарного лікування 23.11.2018 звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на вказане рішення. На підтвердження вказаної обставини надав копію скарги від 23.11.2018.

Однак, у зв`язку з тим, що позивач зазначив неправильну адресу, скарга на рішення № від 10.10.2018 не була отримана Державною фіскальною службою України.

В січні 2019 року позивач отримав вимогу про сплату боргу №Ф-6514-55 від 17.12.2018 та 21.01.2019 звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на рішення № від 10.10.2018 та вимогу про сплату боргу №Ф-6514-55 від 17.12.2018.

Рішенням Державної фіскальної служби України №8837/6/99-99-11-05-02-25 від 22.02.2019 скаргу позивача від 21.01.2019 в частині оскарження вимоги №Ф-6514-55 від 17.12.2018 залишено без задоволення, в частині оскарження рішення № від 10.10.2018 залишено без розгляду через пропуск строку його оскарження.

В кінці лютого 2019 року позивач отримав рішення Державної фіскальної служби України №8837/6/99-99-11-05-02-25 від 22.02.2019 та вважаючи його протиправним 02.08.2019 звернувся до суду.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №21319/04-15 від 28.02.2019 з 01.03.2019 з пенсії позивача здійснюються відрахування у розмірі 20% згідно постанови Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ВП №57944951 про стягнення боргу у сумі 9339 грн. 35 коп.

Згідно довідки Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №16088 від 15.07.2019 на перебуванні у відділі перебуває виконавче провадження з виконання рішення №3 від 10.10.2018 про стягнення з позивача заборгованості у сумі 9339 грн. 35 коп. За період з 13.03.2019 по 09.07.2019 з боржника було стягнуто: витрати виконавчого провадження 150 грн., виконавчий збір 432 грн. 37 коп., борг на користь Головного управління ДФС у Черкаській області 4324 грн. 13 коп. Заборгованість станом на 15.07.2019 становить: виконавчого збору 501 грн. 02 коп., боргу на користь Головного управління ДФС у Черкаській області 5015 грн. 22 коп.

Позивач стверджує, що розмір його пенсії становить близько 3500 грн., тому йому бракувало коштів для сплати судового збору.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VІ від 08.07.2010. (далі Закон №2464).

Абзацом 4 частини 4 статті 25 Закону №2464 передбачено, що порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Згідно абзаців 4, 5, 6 частини 4 статті 25 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Згідно абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону №2464 у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже, рішення органу доходів і зборів про застосування штрафних санкцій та нарахування пені повинно бути оскаржено до Державної фіскальної служби України або до суду протягом десяти днів від дати його отримання чи дати отримання рішення Державної фіскальної служби про відмову у скасуванні рішення.

Судом встановлено, що позивач з 12.11.2018 по 23.11.2018 перебував на стаціонарному лікуванні, отже пропустив десятиденний строк звернення до суду з поважної причини.

При цьому, суд вважає необгрунтованим посилання позивача на направлення скарги на рішення до Державної фіскальної служби України, оскільки доказів повернення вказаної скарги позивач не надав.

Також суд бере до уваги, що згідно довідки №16088 від 15.07.2019 за період з 13.03.2019 по 09.07.2019 з пенсії позивача було стягнуто 150 грн. витрат виконавчого провадження, 432 грн. 37 коп. виконавчого збору, 4324 грн. 13 коп. боргу на користь Головного управління ДФС у Черкаській області та наявність у позивача заборгованості перед останнім у сумі 5015 грн. 22 коп., що свідчить про неможливість своєчасної сплати судового збору.

З вказаних підстав суд вважає, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними, тому строк звернення до суду підлягає поновленню.

Згідно частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про поновлення позивачу строку звернення до суду.

Керуючись статтею 121, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління ДФС у Черкаській області, про визнання протиправними і скасування рішення про накладення штрафу і вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 19.11.2019.

Головуючий А.В. Руденко