Справа № 300/1756/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2019 р. справа № 300/1756/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача Майкович Л.М.
представника відповідача Марченка В.О.
представника третьої особи Агафонової Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.
Позовні вимоги, з урахуванням письмових пояснень, обґрунтовані тим, що перебуваючи на службі за контрактом у в/ч НОМЕР_1 написав рапорт про звільнення у запас Збройних Сил України та направлення на проходження медичного обстеження у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я. 24.06.2019 військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Івано-Франківській області" за розпорядженням командира військової частини 3072 № 50/72/22-113 від 02.04.2019 здійснила медичний огляд та надала свідоцтво про хворобу №202 від 24.06.2019, згідно якого встановлено діагноз, та те, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Однак, його було звільнено відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 08 липня 2019 року № 114 о/с у запас Збройних Сил України у зв`язку з закінченням строку контракту, що підтверджується витягом з наказу №147 від 15.07.2019. Зазначає, що протягом 2014-2015 років в.о. Президента України та Президентом України видавалися укази "Про часткову мобілізацію", які затверджувалися Верховною Радою України, в яких було вказано конкретний час мобілізації: в трьох - 45 діб, в четвертому -210 діб. Відповідно до останнього Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" особливий період тривав з 20.01.2015 по 22.08.2015, що свідчить про те, що станом на 26.06.2014 -дату укладення контракту та 26.06.2019 - дату подання позивачем рапорту про звільнення, особливого періоду не було. Таким чином, за приписами підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби. Враховуючи наведене просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
12.09.2019 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті.
У зв`язку із усуненням недоліків ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 17 жовтня 2019 року о 15:00 год (а.с.1-3).
Представник відповідача скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 11.10.2019 та міститься в матеріалах справи. Зазначив, що військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Івано-Франківській області" здійснила медичний огляд позивача та надала свідоцтво про хворобу №202 від 24.06.2019, згідно якого визначено ступінь придатності до військової служби "обмежено придатний до військової служби". Враховуючи те, що ступінь придатності визначено як "обмежено придатний до військової служби", а не "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час", підстав для звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не має. Таким чином, дії щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 08.07.2019 № 114 о/с у зв`язку із закінченням строку контракту не є протиправними. На підставі наведеного просив відмовити позивачу в задоволенні позову (а.с.62-65).
Відповідачем вищенаведений відзив 10.10.2019 надісланий позивачу, що підтверджується квитанцією про відправлення (а.с.83). Однак, відповіді на відзив у строк, встановлений судом та інших заяв позивач не подав, поважних причин ненадання відповіді на відзив у встановлений судом строк не повідомив.
04.10.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України надійшли пояснення щодо позову, згідно яких зазначено, що в особливий період військовослужбовець, визнаний обмежено придатним до військової служби, не може бути звільнений за станом здоров`я та продовжує проходити військову службу з обмеженнями, вказаними у свідоцтві про хворобу, так позивачу протипоказані види служб і робіт, що пов`язані з надмірним психоемоційним навантаженням, порушенням режиму харчування та сну, надмірні фізичні навантаження (а.с.48-50).
Судове засіданні яке відбулося 17.10.2019 відкладено у зв`язку із клопотанням позивача.
31.10.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.11.2019 13 год 45 хв для надання можливості представнику позивача ознайомитися з матеріалами справи.
В судовому засіданні, яке відбулося 15.11.2019 в судовому засіданні оголошено перерву на стадії дослідження доказів у зв`язку з витребуванням додаткових доказів до 22.11.2019 14:00 год.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні, призначеному на 22.11.2019 позовні вимоги, заявлені у позові підтримали у повному обсязі, вказавши на протиправність рішень та висновків відповідача, просили суд позов задовольнити.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо задоволення позову заперечила з обґрунтувань наведених у поясненнях. Просила у задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, заслухавши позиції сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, аргументи відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановлено наступне.
27.06.2014 між ОСОБА_1 та командувачем Національної гвардії України укладений контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України строком на 5 років, чинність якого припинено 15.07.2019 у зв`язку із звільненням в запас ЗС України з підстав закінчення строку контракту (а.с.123).
01.04.2019 позивач звернувся з рапортом про звільнення його з військової служби за п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту та про направлення на обстеження військово-лікарською комісією(а.с.67).
Згідно аркушу проведення бесід з військовослужбовцями Національної гвардії України з приводу його звільнення з військової служби за контрактом, першу бесіду з позивачем було проведено 01.04.2019 перед направленням його на військово-лікарську комісію, де йому було роз`яснено питання щодо порядку звільнення з військової служби та доведено вислугу років (а.с.68).
Позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у Долинській ЦРЛ 02.05.2019 - 14.05.2019, ОКЛ м.Івано-Франківська в період 20.05.2019-03.06.2019 та ДУ "ТМО МВС України по Івано-Франківській області" з 06.06.2019 по 21.06.2019(зворотній бік а.с. 127).
24.06.2019 військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Івано-Франківській області" за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 № 50/72/22-113 від 02.04.2019 здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та надала свідоцтво про хворобу №202 від 24.06.2019, згідно якого встановлено діагноз та зазначено, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Щодо ступеня придатності до військової служби, то позивача визнано обмежено придатним до військової служби, протипоказані види служб і робіт, що пов`язані з надмірним психоемоційним навантаженням, порушенням режиму харчування та сну, надмірні фізичні навантаження (а.с.127).
25.06.2019 з ОСОБА_1 було проведено другу бесіду, де йому роз`яснено гарантії та пільги при звільненні, вказана підстава звільнення - закінчення строку контракту (п.3) та зазначено ним прохання(побажання) щодо своєчасної виплати грошової допомоги при звільненні. Претензії щодо порядку звільнення відсутні (а.с.69).
Командиром військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО Національної гвардії України підготовлено подання згідно якого, він клопоче про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно витягу із наказу командувача Національної гвардії України від 08.07.2019 № 114о/с з ОСОБА_1 припинено контракт, звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та направлено на військовий облік до Тисменецького РВК Івано-Франківської області. Підставою є рапорт військовослужбовця від 01.04.2019.
Не погоджуючись із наказом командувача Національної гвардії України від 08.07.2019 № 114 о/с в частині звільнення відповідно до підпункту «а» пункту два ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" не за станом здоров`я, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує норми Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, а також іншими законами та підзаконними нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також Закон №2232-XII).
Згідно зі статтею 19 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Пунктом 2 частини 1 статті 24 вказаного Закону передбачено, що початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Водночас, згідно із частиною 5 статті 26 Закону №2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) зокрема, на таких підставах:
а) у зв`язку із закінченням строку контракту;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;
в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;
ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)
д) через службову невідповідність;
е) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;
є) у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку;
ж) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
з) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;
и) у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду у разі прямого підпорядкування близькій особі;
і)у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади";
ї) як такі, що не пройшли встановлений випробувальний строк, визначений частиною першою статті 21-2 цього Закону;
й) які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України, що передбачено частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII.
Разом з цим, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, їх звільнення зі служби, та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі, також Положення №1153/2008).
Пунктом 35 Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):
1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період:
після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Проаналізувавши вищенаведені правові положення, суд дійшов до переконання, що в особливий період військовослужбовець, визнаний обмежено придатним до військової служби, не може бути звільнений за станом здоров`я.
Щодо посилання позивача на відсутність особливого періоду на території України під час подання ним рапорту про звільнення, суд зазначає наступне.
Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Мобілізацію у державі проведено відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 (Указ затверджено Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІІ), Указу Президента України від 06 травня 2014 року №454 (Указ затверджено Законом України №1240-VІІ від 06 травня 2014 року), Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 (Указ затверджено Законом України від 22 липня 2014 року №1595-VІІ), Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15 (Указ затверджено Законом України від 15 січня 2015 року №113-VІІІ).
У зв`язку з оголошенням мобілізації відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 (СБ України переведено на штати військового часу, відповідно до статті 4 Указу), в країні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України "Про оборону України" та абзацу 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" наступив особливий період з 18 березня 2014 року (день опублікування Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303).
Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, листом Верховного Суду від 13.07.2018 №60-1543/0/2-18 повідомлено, що Верховний Суд однозначно сформував свою правову позицію щодо тлумачення поняття "особливий період". У вказаному листі зазначено, що: "… Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє". Зазначений «особливий період» розпочався з 17.03.2014, з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 і триває на даний час. Тобто на даний час в Україні діє особливий період.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В зв`язку із вищевикладеним, суд зазначає, що на час звернення позивача до відповідача із рапортом про звільнення в Україні та досі діє особливий період, то звільнення за станом здоров`я відповідно до вимог підпункту «б» пункту частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", можливе тільки на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки відомості, зазначені у свідоцтві про хворобу №202 від 24.06. 2019 не є правовими підставами для звільнення останнього за станом здоров`я, так як згідно отриманого висновку військово-лікарської комісії вбачається, що позивача визнано обмежено придатним до військової служби.
Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 листопада 2018 року по справі № 826/2178/17 (провадження К/9901/5678/17).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, оскільки оскаржуваний наказ в частині звільнення позивача відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визнано судом такими, що прийнятий в межах норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.
З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );
відповідач - Головне управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: вул. Народного Ополчення, 9-А, м. Київ, 03151);
третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (, місцезнаходження: село Старий Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77452).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 27 листопада 2019 р.