Справа № 813/4047/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9750/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Галаз Ю.А.

представника апелянта Вандьо І.І.

представника відповідача Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Гавдик З.В. об 11 год. 41 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 12 серпня 2019 року) у справі № 813/4047/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати повністю недійсним податкове повідомлення-рішення № 23371 від 12.07.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що рішення відповідача про нарахування про визначення позивачу податкового зобов`язання в сумі 25000,00 грн. за платежем «Транспортний податок із фізичних осіб» за 2016 рік є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення позивач отримала після 1 липня базового податкового періоду. Крім цього, Зимноводівська сільська рада на 2016 бюджетний рік не приймала відповідного рішення, щодо нарахування і сплати транспортного податку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Галицької об`єднаної державної податкової інспекції (Пустомитівське відділення) Головного управління ДФС у Львівській області № 23371-13 від 12.07.2016.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2018 апеляційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 по справі № 813/4047/16 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.08.2018 касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задоволено, постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

У вказаній постанові Верховного Суду зазначено: «Враховуючи положення наведених норм, касаційний суд вважає, що відповідачем не виконаний свій обов`язок щодо надання належних доказів в підтвердження наявності підстав для визначення податкового зобов`язання. Натомість, судом, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, не витребувано ані у відповідача, ані у Мінекономрозвитку інформації, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, й, як наслідок, не надано належної оцінки обрахунку середньоринкової вартості автомобіля позивача, яка впливає на віднесення такого автомобіля до об`єкта оподаткування в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України. В ході розгляду справи судами не надано й жодної оцінки інформації, зазначеній у листі Мінекономрозвитку від 22.02.2016 за вих. № 3252-08/4797-03, згідно якої середньоринкова вартість автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, з об`ємом двигуна 3.0, дизель, АТ з року випуску якого минуло не більше п`яти років може становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016, а також відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про зворотне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що належний ОСОБА_2 автомобіль марки Land Rover моделі Range Rover Sport з об`ємом двигуна 2993 куб.см виготовлено в 2014 році. Відповідно до відомостей Переліків легкових автомобілів, оприлюднених Мінекономрозвитку, належний ОСОБА_2 автомобіль визнається таким, що підлягає оподаткуванню в 2016 році. Наведені обставини дозволяють зробити висновок, що контролюючий орган правомірно визначив ОСОБА_2 податкове зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким скасувати повністю податкове повідомлення-рішення № 23371 від 12.07.2016.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що не було надано належної оцінки обрахунку середньо ринкової вартості, котра впливає на віднесення такого автомобіля до об`єкта оподаткування в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує на те, що технічний стан автомобіля не відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач є власником автомобіля марки: Land Rover; модель: Range Rover Sport; тип: загальний легковий універсал-В; номер шасі: НОМЕР_1 ; рік випуску: 2014 рік; реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

12.07.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 23371-13, яким згідно п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України та п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 ,00 грн

Позивач вважаючи таке податкове повідомлення - рішення протиправним звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Згідно положень названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування (пп. 267.1.1).

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см (пп. 267.2.1). Базою оподаткування відповідно до пп. 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п. 267.4).

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Стосовно об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Слід зазначити, що нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Таким чином, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015, запроваджено транспортний податок та власники транспортних засобів віком до 5 років та об`ємом більше 3 000 куб. см є платниками транспортного податку.

У відповідності до ст. 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 ПК України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені ст. 12 ПК України.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Разом з цим, Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесено зміни до ст. 267 ПК України «Транспортний податок», які набрали чинності з 01.01.2016.

Зокрема, положення пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України викладено в редакції, відповідно до якої об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Позивач в позовній заяві стверджує, що застосування положень нової редакції ст. 267 ПК України не може мати місце у 2016, оскільки Зимноводівська сільська рада на 2016 бюджетний рік не приймала відповідного рішення, щодо нарахування і сплати транспортного податку.

З цього приводу колегія суддів хоче зазначити наступне.

Так Законом України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 , що набрав чинності 01.01.2016 змінено лише визначення об`єкта оподаткування транспортним податком, а не має місце запровадження транспортного податку як такого.

Крім цього, п. 4 Р. ІІ «Прикінцеві положення» згаданого вище Закону України № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» цього Закону рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених ст. 10 ПК України.

Суд зазначає, що в даному випадку не встановлюється новий податок та не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об`єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, та якими має бути запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку встановленого ПК України, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому пп. 12.3.4 п. 12.3.4 ст. 12 ПК України.

Справляння транспортного податку, який є обов`язковим видом місцевого податку на майно, у 2016 році мав відбуватись відповідно до вимог ПК України, незалежно від прийняття відповідною місцевою радою рішення про встановлення такого податку.

Відтак, транспортний податок встановлений та регулюється саме ПК України, а не рішеннями місцевих рад, з огляду на що доводи позивача з приводу того, що встановлення транспортного податку залежить від рішення міської ради у даному випадку безпідставні.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що у 2016 році при визначенні суми податкового зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» підлягають врахуванню внесені до Податкового кодексу України зміни, що набрали чинності з 01.01.2016.

Щодо висновків наведених в постанові Верховного Суду від 27.08.2018 у цій справі то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як згадувалось вище позивач є власником автомобіля марки: Land Rover; модель: Range Rover Sport; тип: загальний легковий універсал-В; номер шасі: НОМЕР_1 ; рік випуску: 2014 рік; реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

У відповіді Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на запит відповідача «Щодо надання інформації» зазначено: «Мінекономрозвитку надає інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року.» В цих Переліках у вказано автомобілі марки Range Rover моделі модель Range Rover Sport, характеристики яких відповідають характеристикам автомобіля, що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування транспортним податком, на час виникнення спірних правовідносин, були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України була розміщена інформація про середньоринкову вартість легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у відповідному податковому періоді.

Таким чином, оскільки Податковим кодексом України не передбачено перелік документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля та не визначено органи, які мають право видавати такі документи, визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком покладено виключно на Мінекономрозвитку.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Зокрема, в п.13 визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

У п.2 Методики вказано, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013, № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 4 Методики передбачено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 затверджено Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Цей Порядок встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

У п. 2 Порядку вказано, що середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за відповідною формулою.

У разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.

Як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно наданого відповідачем листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 24.05.2019 № 3805-05/21889-06, встановлено, що розрахована за допомогою Калькулятора середньо ринкова вартість легкового автомобіля Land Rover Range Rover Sport з об`ємом двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключання передач, 2014 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів (додаток 2 до Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів =, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403) становила 1353773, 75 грн. (а.с. 182, 183)

Крім цього, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль, що належить позивачу зареєстровано 09.01.2015, тобто станом на 01.01.2016 строк експлуатації складає менше 5 років.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016 розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 грн 00 коп. У 2016 році об`єктом оподаткування транспортним податком були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн 00 коп.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи та чинних положень ст. 267 ПУ України, позивач, як власник транспортного засобу з роком випуску до 5 років та середньоринковою вартістю понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 у, зобов`язаний сплатити до бюджету транспортний податок в розмірі 25000 грн, оскільки транспортний засіб, який знаходиться у його власності відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, є об`єктом оподаткування.

Щодо покликання апелянта на те, що контролюючим органом не було досліджено питання технічного стану транспортного засобу при винесенні оскаржуваного рішення то колегія суддів зазначає наступне.

Так під час судового засідання представник апелянта не зміг надати інформацію, щодо технічного стану згаданого транспортного засобу, зокрема щодо пробігу, як на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення так і на час розгляду справи в апеляційному судді, що в свою чергу вказує на необгрунтованість таких доводів.

Більше того колегія суддів звертає увагу, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 1340/5710/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 30.06.2017 № 54495-13 та від 18.05.2018 № 0-1325. Спір зокрема стосувався податкових повідомлень - рішень по транспортному податку за 2017 та 2018 роки, по тому ж транспортному засобі між тими ж сторонами.

Так рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі № 1340/5710/18 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2019 вказане вище рішення залишено без змін.

В свою чергу ухвалою Верховного Суду від 09.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2019 у справі № 1340/5710/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведені вище рішення судів, котрі набрали законної сили, суд звертає увагу, що у згаданих рішеннях переглядались висновки контролюючого органу з питань нарахування транспортного податку за 2017 та 2018 роки по тому ж транспортному засобі, що в свою чергу вказують на те, що технічний стан транспортного засобу, в тому числі пробіг, у 2016 році позивача відповідав критеріям об`єкта оподаткування, тобто не міг бути гіршим в порівнянні з 2017, 2018 роком.

Крім цього колегія суддів вважає, що ПК України чітко передбачена процедура визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню. При цьому зазначений Кодекс не містить застережень, що при визначенні автомобіля як об`єкта податку на транспорт існує необхідність визначати чітку вартість транспортного засобу з врахуванням його індивідуальних, якісних характеристик, в тому числі з урахуванням дефектів, пошкоджень, стану лако - фарбового покриття, стану салону чи будь-яких інших особливостей конкретного транспортного засобу. Визначальною для віднесення транспортного засобу до об`єкта оподаткування є саме його середньоринкова вартість, яка визначається відповідно до Методики.

Відтак на підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним твердження суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000 грн. є правомірним, прийняте у межах чинного законодавства.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі № 813/4047/16 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 листопада 2019 року