Справа № 161/4459/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 161/4459/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Януш-Федорук Н.В.,

представника третьої особи Крючевської В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Марчука Петра Олександровича щодо накладення арешту на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 постановою від 11.08.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №51833170; зобов`язання скасувати зазначену постанову в частині арешту нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості щодо нерухомого майна (та заборони на його відчуження) ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Луцького Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудської С.М. позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання дій протиправними та часткове скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, зобов`язання вчинити дії, за підсудністю було передано на розгляд Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії було відкрите провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 11:30 28.05.2019.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 позов ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, було залишено без розгляду.

02 жовтня 2019 року Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

29.05.2019 позивач звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду позову в частині зобов`язання відповідача скасувати постанову від 11.08.2016 в частині арешту нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, про те в судовому засіданні дану заяву не підтримав, просив її не розглядати, позовні вимоги підтримав повністю.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Марчука Петра Олександровича від 11.08.2016 року було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №51833170. Дії державного виконавця та постанову позивач оскаржує з тих підстав, що у порушення статтей 48, 50, 55 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не провів належної перевірки майнового стану позивача на предмет наявності у нього нерухомого майна (об`єкти нерухомості в постанові не зазначено), в результаті наклав арешт на майно, що належить іншим особам; не провів оцінки підданого арешту нерухомого майна з метою оцінки його вартості, у результаті чого стягнення на майно боржника звернуто на суму в розмірі та обсягах, що не відповідають сумі стягнення; акт опису й арешту нерухомого майна на виконання постанови не складався; порушив порядок і умови накладення арешту на нерухоме майно (оскільки сума боргу складає 52200 грн., а такий арешт на нерухоме майно накладається у разі, якщо сума боргу перевищує 20 мінімальних зарплат, тобто на сьогодні 92000 грн.); по даний час не надіслав позивачу копію постанови про арешт всього майна. Позивач вважає, що відповідачем здійснено арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження протиправно без належних правових підстав для вчинення таких виконавчих дій, а тому дії державного виконавця щодо накладення арешту на нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження і винесена постанова є протиправними. Просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 23.05.2019 року представник відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження, арешт на все рухоме і нерухоме майно накладений в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, що належить боржнику, у сумі 57470 грн. Підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника не має, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

У поясненні на позов представник третьої особи позову не визнала, порушень у діях державного виконавця при винесені постанови про накладення арешту на нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження не вбачає, вважає постанову правомірною, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо позову з підстав, викладених у відзиві, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи просила в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у поясненні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Марчука Петра Олександровича від 04.08.2016 відкрито виконавче провадження ВП №51833170 з виконання постанови від 09.06.2016 №13 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про стягнення в користь держави штрафу у розмірі 52200 грн.

Як встановлено в судовому засіданні зазначена постанова від 09.06.2016 №13 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про стягнення в користь держави штрафу у розмірі 52200 грн. не скасована.

11.08.2016 старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Марчуком Петром Олександровичем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою, з метою забезпечення виконання виконавчого документу накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно в межах суми боргу, що належить боржнику, у сумі 57470 грн.

Також, 24.03.2017 старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Януш Наталією Василівною винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, а саме дохід у Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та проводити щомісячне утримання, що належить до виплат боржнику, в загальному розмірі 20% щомісячно у загальній сумі 57570 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника.

Порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника регламентований статтею 56 Закону № 1404-VIII.

За приписом вказаної норми арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що арешт на нерухоме майно та рухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виконавець може накласти і без здійснення опису цього майна, а відтак доводи боржника про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам статті 56 Закону № 1404-VIII не ґрунтуються на законі і є безпідставними.

При цьому судом не встановлено звернення виконавцем стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону (стаття 55 Закону).

Відповідно до частин 5 - 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Судом встановлено, що 11.08.2016 старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Марчуком Петром Олександровичем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою, з метою забезпечення виконання виконавчого документу накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно в межах суми боргу, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення 57470 грн.

Даною постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення.

З вказаного вбачається, що постанова про накладення арешту на все майно позивача прийнята з урахуванням суми такого боргу.

При цьому не встановлено накладення арешту на майно, що належить іншим особам.

Також не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що арешт на нерухоме майно накладається у разі, якщо сума боргу перевищує 20 мінімальних зарплат, тобто на сьогодні 92000 грн., оскільки частиною 7 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку. Як встановлено в судовому засіданні звернення на житло і земельну ділянку боржника державним виконавцем не проводилося.

Таким чином, постанова державного виконавця про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, в силу вимог Закону України "Про виконавче провадження" не повинна містити в собі опису майна, на яке накладається арешт.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог Закону, що регулюють виконавче провадження, а винесена постанова про арешт майна боржника відповідає вимогам закону.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості щодо нерухомого майна (та заборони на його відчуження) ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статі 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з тим, що борг не погашений, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги, оскільки не вбачає підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає правових підстав для їх розподіл, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 245, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Відповідач - Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27/а, ).

Треття особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 17)

Суддя В.Д. Ковальчук