Справа № 440/2779/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р.Справа № 440/2779/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року (суддя Клочко К.І.; м. Полтава; повний текст рішення складено 27.08.2019) по справі № 440/2779/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 №Ф-7035-51/3436 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 20.02.2018 року перебуває у трудових відносинах з комунальним підприємством "Теплоенерго" (діла - КП "Теплоенерго"), займаючи посаду начальника юридичної служби. З 03.07.2018 року позивач має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. З 17 липня 2018 року позивач зареєстрована та перебуває на обліку як самозайнята особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Головним управлінням ДФС у Полтавській області у відношенні позивача було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 №Ф-7035-51/3436 в розмірі 5211,36 грн., з якою позивач не погоджується, посилаючись на те, що вона отримує дохід виключно в межах трудових відносин з КП "Теплоенерго", із якого в повному обсязі утримуються всі види податків і зборів. Водночас, позивач зазначила, що як самозайнята особа - адвокат позивач не працює та доходів від професійної діяльності не отримує, тому нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як самозайнятій особі є подвійним оподаткуванням одного доходу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 №Ф-7035-51/3436.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. У разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Отже, в розумінні Закону України № 2464-VІ роботодавці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, розглядаються як окремі платники єдиного внеску.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 постановленою без виходу до нарадчої кімнати замінено відповідача у справі в порядку процесуального правонаступництва згідно із ст. 52 КАС України - Головне управління ДФС у Полтавській області на Головне управління ДПС у Полтавській області.

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.07.2018 року має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, з 17 липня 2018 року зареєстрована та перебуває на обліку як самозайнята особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. з 20.02.2018 року перебуває у трудових відносинах з комунальним підприємством "Теплоенерго" (діла - КП "Теплоенерго"), займаючи посаду начальника юридичної служби.

Головним управлінням ДФС у Полтавській області у відношенні позивача було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-7035-51/3436 в розмірі 5211,36 грн.

Позивач не погодилася із зазначеною вимогою та звернулася до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача обов`язку сплати єдиного внеску, як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення, у спірний період, оскільки позивач з 20.02.2018 надає правову допомогу в рамках трудових відносин з КП "Теплоенерго" та не провадить незалежну професійну діяльність як самозайнята особа.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до положень пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ, згідно частин 2 та 3 статті 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності як самозайнята особа та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 820/6324/17 (адміністративне провадження № К/9901/51065/18, № К /9901/50934/18).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно положень статті 13 вказаного вище Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 20.02.2018 року перебуває у трудових відносинах з КП "Теплоенерго" на посаді начальника юридичної служби.

Таким чином, позивач з 20.02.2018 надає правову допомогу в рамках трудових відносин з КП "Теплоенерго" та не провадить незалежну професійну діяльність як самозайнята особа.

Наданою позивачем до суду копією виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (застрахована особа ОСОБА_1 ) за формою ОК-7 підтверджено той факт, що єдиний внесок за застраховану особу (позивача) протягом 2018 - 2019 року сплачено страхувальником - його роботодавцем.

Доказів того, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність поза межами КП "Теплоенерго", як самозайнята особа та отримує дохід від такої діяльності, відповідачем в ході судового розгляду справи не надано.

Враховуючи те, що позивач як самозайнята особа (адвокат) поза межами трудової діяльності з КП "Теплоенерго" не працює, та, відповідно, доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в даному випадку підстав для сплати єдиного внеску у позивача як самозайнятої особи, а визначена в оскаржуваній вимозі ГУ ДФС у Полтавській області від 16.05.2019 № Ф-7035-51/3436 сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 5211,36 грн. фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про скасування вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 №Ф-7035-51/3436.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року по справі № 440/2779/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року