Справа № 520/2096/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.Справа № 520/2096/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.07.19 року по справі № 520/2096/19

за позовом ОСОБА_1

до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконним рішення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 25.09.2018 №2080 відносно ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 25.09.2018 №2080 відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Старосалтівську селищну раду Вовчанського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 га із подальшою передачею у приватну власність.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення відповідача прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, позивачем вказано, що в рішенні не обґрунтовано підстави для відмови, наявні лише посилання на фрази із загальновідомих норм права, не вказано обґрунтовані підстави для відмови у відповідності до законодавства України, не зазначено фактичні дані, які надають можливість встановити вичерпні підстави. Також вказує, що у графічному матеріалі зазначається орієнтовне розташування бажаної земельної ділянки відповідно до відомостей з Публічної кадастрової карти, яка є інформаційним порталом, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 18.11.2019 позивач та представник відповідача підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 14.09.2018 звернувся до відповідача із заявою з метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 га із подальшою передачею у приватну власність, яка розташована в межах АДРЕСА_1 . Старий Салтів, Вовчанського району Харківської області.

Рішенням Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області №2080 від 29.09.2018 відмовлено в наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га, що розташована в АДРЕСА_2 , для подальшої передачі в приватну власність, в зв`язку з невідповідністю до містобудівної документації.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин відповідачем обґрунтовано правомірність прийнятого ним рішення, у той час як позивачем не доведено факту порушення оскаржуваним рішенням його прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведені норми права в частині дотримання відповідачем строку прийняття рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість аргументів позивача щодо недотримання такого строку, адже оскаржуване рішення відповідача прийнято в межах одного місяця.

Щодо доводів сторін стосовно невідповідності місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою з метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 га із подальшою передачею у приватну власність, яка розташована в межах АДРЕСА_2 Салтів, Вовчанського району Харківської області.

До заяви від 14.09.2018 позивачем додано наступні документи: копія паспорту громадянина України, копія ідентифікаційного коду фізичної особи платника податків, копія посвідчення учасника бойових дій, графічний матеріал.

Рішенням Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області №2080 від 29.09.2018 відмовлено в наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га, що розташована в АДРЕСА_2 , для подальшої передачі в приватну власність, в зв`язку з невідповідністю до містобудівної документації.

Рішення мотивовано тим, що бажана земельна ділянка, що зазначена в графічному матеріалі, не відповідає містобудівній документації - Детальному плану території розміщення групи житлових будинків забудови частини АДРЕСА_3 , крім того, заявник подав звернення, що не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішенням XLVІІ сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 20.12.2013 "Про затвердження матеріалів детального плану території розміщення групи житлових будинків забудови частини вулиці Леніна АДРЕСА_2 на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області", затверджено матеріали детального плану території розміщення групи житлових будинків забудови частини вулиці Леніна АДРЕСА_2 на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

Детальний план території попередньо був погоджений Вовчанською районною архітектурно-містобудівною радою (протокол №1/13 від 24.10.2013) та має позитивний висновок.

Детальним планом передбачено розташування запланованих земельних ділянок, їх розмір та конфігурацію.

Однак, позивачем додано до свого звернення графічний матеріал бажаної земельної ділянки з розміщенням її поперек земельних ділянок згідно детального плану.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованість висновків відповідача про неможливість надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що її бажане розташування не відповідає містобудівній документації.

Крім того, з матеріалів, які додані до заяви ОСОБА_1 , а саме з графічного матеріалу, встановлено, що бажана земельна ділянка розташована в прибережній захисній смузі Печенізького водосховища.

Таким чином, на вказану земельну ділянку поширюються норми ст. 61 Земельного кодексу України та ст.89 Водного кодексу України.

Так, відповідно до ст.61 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Згідно статті 89 прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: 1) розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 2) зберігання та застосування пестицидів і добрив; 3) влаштування літніх таборів для худоби; 4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.

Крім того, згідно ст.60 Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України, прибережні захисні смуги встановлюються для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Враховуючи, що документація щодо встановлення прибережної захисної смуги Печенізького водосховища окремим проектом відсутня, в своїй роботі селищна рада керується статтями Земельного кодексу України та Водного кодексу України.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Також, колегія суддів зауважує, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23.06.2016 у справі №617/991/14-ц, що набрало законної сили, встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :00:002:0436 розташована в межах прибережної захисної смуги Печенізького водосховища.

А саме встановлено, що відповідно до листа Сіверсько-Донецького басейнового Управління водних ресурсів від 29.10.2012 №1465, річка Сіверський Донець належить до великих річок - таким чином, для річки Сіверський Донець та Печенізького водосховища, що розташовано на цій річці, прибережно-захисна смуга встановлюється шириною 100 м.

Крім того, колегія суддів зазначає про необґрунтованість посилань апелянта на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0436 як орієнтиру з огляду на те, що до заяви ним додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки саме з таким кадастровим номером, оскільки рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23.06.2016 у справі №617/991/14-ц скасовано право власності на вказану земельну ділянку.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість висновків відповідача про неможливість надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки також у зв`язку з тим, що її бажане розташування знаходиться у межах прибережної захисної смуги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем обґрунтовано правомірність прийнятого ним рішення, у той час як позивачем не доведено факту порушення оскаржуваним рішенням його прав, при цьому посилання позивача на отримання ним рішення за його заявою у строк понад тридцять днів та відсутність конкретних даних щодо невідповідності місця розташування бажаної земельної ділянки містобудівній документації у рішенні не є такими аргументами, які вимагають детального опису.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 га із подальшою передачею у приватну власність є обраним позивачем способом захисту порушеного, на його думку, права, однак оскільки протиправності оскаржуваного рішення судом не встановлено, такі позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/2096/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 22.11.2019 року