Справа № 1.380.2019.004406
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004406
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Староста М.М.,

за участю представників:

позивача Черняка Я.С., Зошія Ю.Й.,

відповідача Гавриляка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Сільськогосподарського підприємства Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДФС у Львівській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Сільськогосподарське підприємство Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (місцезнаходження: с.Волиця, Жовківський район, Львівська область, 80315, ) звернулося з позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003, ), Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: пл.Львівська, 8, м.Київ, 04053, ) в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 13.05.2019 року №1162160/19164276 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 18.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати подану Сільськогосподарським підприємством Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю податкову накладну №1 від 18.03.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних в день подання такої податкової накладної.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у реєстрації податкової накладної, незважаючи на її відповідність всім вимогам та критеріям, що встановлені Податковим кодексом України та відповідними підзаконними нормативно-правовим актам. При цьому, відповідачем всупереч вимог підпункту 201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України не зазначено конкретного критерію чи критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної. Окрім того, зазначає, що Головним управлінням ДФС у Львівській області не зазначено, які саме документи згідно вичерпного переліку слід надати позивачу для перевірки і які були б достатні для прийняття відповідачем рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 03 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 05.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Головним управління ДФС у Львівській області було подано відзив. Даний відзив обґрунтований тим, що позивачем не надано достатньо документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Відтак, зазначає, що у Головного управління ДФС у Львівській області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Львівській області в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідач Державна фіскальна служба України явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Сільськогосподарське підприємство Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю у 2019 перебуває на спрощеній системі оподаткування, четверта група, є сільськогосподарським товаровиробником.

18.03.2019 позивачем за результатом здійсненої господарської операції відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України було складено та 15.04.2019 подано через електронну систему обміну документами в Державну фіскальну службу України податкову накладну №1 на загальну суму 200 001,60 грн., в тому числі ПДВ 33 333,60 грн.

15.04.2019 позивачем отримано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 18.03.2019, в якій зазначено, «ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО. РЕЄСТРАЦІЯ ЗУПИНЕНА. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 1001 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку.

Одночасно запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту «в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України.

На виконання п.п.201.16.2. п.201.16. ст.201 ПК України, 07.05.2019 року позивачем за допомогою електронної системи обміну документами було подано на розгляд Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмов у такій реєстрації Державної фіскальної служби України повідомлення № 1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. Надано пояснення та додаткові документи.

В подальшому комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації було прийнято рішення №1162160/19164276 від 13.05.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 18.03.2019 року.

Як зазначено у Рішенні, причиною відмови в реєстрації податкової накладної є ненадання платником податку копій документів, а саме, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, та первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

20.05.2019 позивачем подано Повідомлення №2 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. До Повідомлення №2 було долучено додаткові документи.

20.05.2019 позивачем отримано квитанцію №2, в якій зазначено, що документ не прийнято. Повідомлення від 20.05.2019 №2 щодо надання пояснення та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних не прийнято до розгляду так як: ПН/РК від 18.03.2019 №1 в ЄРПН відсутній факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 18.03.2019 №1, зазначений у Повідомленні. Також зазначено, що пояснення та/або копії документів подаються у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. Запропоновано надати нове пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача про відмову в реєстрації податкової накладної, Сільськогосподарське підприємство Добробут в електронному порядку подало скаргу на рішення відповідача про відмову в реєстрації податкової накладної.

Однак, згідно Квитанції №2 податковий орган повідомив скаржника про те, що скарга не може бути прийнята, порушено 10-ти денний термін оскарження.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неправомірного, на думку позивача, рішення відповідача №1162160/19164276 від 13.05.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 18.03.2019 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс).

Згідно з п.201.1ст.201 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, саме на дату виникнення податкових зобов`язань та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За правилами п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції Закону №2245-VIII від 07.12.2017), реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

За правилами пункту 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак: 1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування; 2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих на реєстрацію у місяці, іншому ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений в них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D > 0,05, Р<РмЧ~1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Правилами пунктів 5, 10 вищеназваного Порядку, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

За правилами пунктів 12, 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/ послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пунктів 18-20 цього Порядку, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

В силу вимог пункту 21 цього Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Зі змісту квитанції від 15.04.2019 року судом встановлено, що реєстрація податкової накладної позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена з посиланням на те, що податкова накладна відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку.

Державна фіскальна служба України листом № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 року визначила Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій.

Пунктом 2 листа №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 року визначено, що податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій, зокрема:

2.1. обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Разом з тим, критерії ризиковості платника податку, визначені у листі ДФС №959/99-99-07-18 від 21.03.2018, не погоджені і не затверджені у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи наведене, всупереч імперативним приписам п.п. 201.16.1 п. 201.16. ст.201 Податкового кодексу України, за спірних правовідносин контролюючим органом не зазначено, що саме конкретно слугувало підставою для зупинення реєстрації податкової накладної у відповідності до вищезгаданого критерію, натомість міститься лише загальне посилання на те, що обсяг постачання товару/послуги 1001 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання.

Також у квитанції від 15.04.2019 не вказано конкретного переліку документів, які слід надати позивачу для прийняття рішення відповідачем про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а лише зазначено що потрібно надати пояснення та/або копії документів.

Тобто, вказуючи щодо необхідності надання платником податків переліку документів, контролюючий орган був зобов`язаний чітко зазначити, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Наведене свідчить про те, що контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень не було дотримано вимог п.п. 201.16.1, п. 201.1, ст. 201 Податкового кодексу України.

Пунктом 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разом з тим перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Навпаки, зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Пунктами 18-21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 року №117, передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідачем в оскарженому Рішенні причиною відмови в реєстрації податкової накладної зазначено ненадання платником податку копій документів, а саме, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, та первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем до контролюючого органу на підтвердження реальності вчинення господарських операцій разом з Повідомленням №1 від 07.05.2019 надано пояснення та подано 9 документів та з Повідомленням №2 від 20.05.2019 надано пояснення та подано 13 додатків. Копії вищевказаних документів також надано до суду.

Окрім того, слід зазначити, що оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної містить формальну підставу для її прийняття, а саме податковий орган вказує на ненадання платником податку копій документів, а саме, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, та первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Проте, вказане не відповідає фактичним обставинам, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Сільськогосподарським підприємством Добробут було подано відповідачу всі необхідні документи для реєстрації податкової накладної, а саме: Договір №1 від 13.03.2019 року купівлі - продажу пшениці 40 т +/- 20% укладеного між позивачем та ПП «Жовківчанка», Специфікацію до Договору №1 від 13.03.2019 року про купівлю-продаж 40 т +/- 20% пшениці за ціною 200001,60 грн, рахунок - фактуру №1 від 15.03.2019 року та видаткову накладну №12 від 18.03.2019, згідно яких відбулася поставка пшениці на суму 200 001,60 грн, товарно-транспортні накладні №№1,2 від 18.03.2019 року про перевезення пшениці масою по 20 т на суму по 100 000,80 грн. кожна, копію довіреності №10 від 14.03.2019 на отримання предмету договору №1 від 13.03.2019 року, копію свідоцтва про реєстрацію машин, копію платіжного доручення №106 від 18.03.2019 року, згідно з яким ПП «Жовківчанка» вирахувала позивачу 200 001,60 грн, довідку з Волицької сільської ради про наявність в оренді позивача 179.1493 га землі для ведення сільського господарства, документи (реєстр №5 від 24.07.18р., відомість №5 руху зерна від 24.07.18р.), звіти по рах.27, які свідчать про залишок пшениці станом на 01.09.18р. 556 050 кг, докази наявності приміщень, землі для ведення с/г виробництва та техніки, звіти про посівні площі сільськогосподарських культур, квитанцію № від 29.01.2019, платіжне доручення №106 від 18.03.2019, платіжне доручення №2 від 19.03.2019, платіжне доручення №№3, 4, 5, 11 від 19.03.2019.

Вказані документи свідчать про можливість позивачу займатися вирощуванням пшениці, про необхідний запас пшениці станом на день укладання Договору №1 від 13.03.2019 року, про перевезення пшениці покупцю, про зміну майнового стану, в т.ч. руху по банківських рахунках, про фактичність здійснення господарської операції із врахуванням виробничих можливостей та реальності здійснення продажу пшениці, а тому такі документи були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №1 від 18.03.2019.

Відтак, вказана податковим органом підстава для відмови в реєстрації податкової накладної є необґрунтованою.

При цьому дослідження факту здійснення господарських операцій, на виконання яких складено податкову накладну, є предметом документальних перевірок, тоді як в даному випадку обов`язком контролюючого органу є перевірка відповідності вказаних документів формі, встановленій чинним законодавством.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції позивачем, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної за №1162160/19164276 від 13.05.2019 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що таке рішення прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Позовна вимога щодо зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за № 1 від 18.03.2019 є похідною від позовної вимоги про оскарження відповідного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Відповідно до п.20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010р. №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки рішення Комісії Жовківської державної податкової інспекції Червоноградського управління Головного управління ДФС у Львівській області про відмову у реєстрації податкової накладної від 13.05.2019 року №1162160/19164276 є протиправним та підлягає скасуванню з мотивів, наведених вище, то, враховуючи норми вищезазначеного Порядку, підлягають до задоволення позовні в частині зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних у день надходження податкову накладну № 1 від 18.03.2019.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п.2 ст.16 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч.3 ст.132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Отже, приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається з укладеного між позивачем та адвокатом Зошієм Юрієм ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги від 01.07.2019 гонорар за надання правничої допомоги визначається за погодженням сторін.

Відповідно до попереднього переліку виконаних робіт та понесених витрат, пов`язаних з виконанням вищевказаного договору від 01.07.2019 Зошієм Юрієм ОСОБА_1 надано позивачу правничу допомогу, а саме:

-ознайомлення з проблемою, доказами на суму 500 грн;

-надання правової консультації на суму 500 грн;

-написання позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду;

-участь у судових засіданнях на суму 3400 грн;

Вартість правничої допомоги загалом склала 5 200,00 грн.

Зазначені грошові кошти були сплачені позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордера №35 від 16.09.2019.

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд приходить до висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200,00 грн.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ч.3 ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Львівській області від 13.05.2019 року №1162160/19164276 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 18.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати подану Сільськогосподарським підприємством Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю податкову накладну №1 від 18.03.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних в день подання такої податкової накладної.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Сільськогосподарського підприємства Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю судовий збір в сумі 3 842,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003, ) на користь Сільськогосподарського підприємства Добробут у формі Товариства з обмеженою відповідальністю витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя ОСОБА_2 Уляна Володимирівна