Справа № 2а-5523/09/2670
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2009-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07.07.2009 р. < Час проголошення > № 2а-5523/09/2670

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порив»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м Києва

про визнання недійсним податкового рішення № від 11.11.2008р.

Суддя Смолій І.В.

Секретар Бузінова І.Ю.

Представники:

від позивача: Тімонік В.В. -п//к (дов. від 01.06.2009р. № 677)

від відповідача: Прохода Ю.В. -п//к (дов. від 25.05.2009р. №2531/9/10-011)

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 07.04.2009 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальність «Порив»звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м Києва про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № від 11.11.2008р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, змін та доповнень до позову не подав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зафіксоване в акті перевірки порушення, а саме не обладнання гральних автоматів в кількості 47 штук пристроями, які б забезпечували облік кількості та вартості послуг, не фіскалізовано та не включені до складу програмно-технічного комплексу РРО не відповідає дійсності оскільки позивачем належним чином використовується включений до Державного Реєстру реєстраторів розрахункових операції РРО ER350FSTU.07.

Таким чином позивач вважає, що порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій торгівлі, громадського харчування та послуг» та прийняте рішення № від 11.11.2009р. на суму 15980,00 грн. не відповідають дійсності.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та в обґрунтування зазначає, позивач порушив вимоги п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій торгівлі, громадського харчування та послуг»в зв'язку з чим відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Працівниками Державної податковою інспекції Шевченківського району у місті Києві було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальність «Порив»та складено акт перевірки від 14.10.2008р. за дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

На підставі акту перевірки відповідачем -Державною податковою інспекцією у голосіївському районі м Києва прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 11.11.2008р. на суму 15980,00 грн.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням та в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995р. №265, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Позивачем використовується включений до Державного Реєстру реєстраторів розрахункових операції РРО ER350FSTU.07, має реєстраційне посвідчення та належним чином опломбований. Крім того в акті перевірки зазначається, що позивачем ведеться книга обліку розрахункових операцій та журнал використання реєстратора розрахункових операцій.

Тому, на думку позивача твердження щодо порушення останнім п.1 ст.3 Закону України №265 не відповідає дійсності.

Відповідач в заперечення позовних вимог зазначає, що прийняте рішення про застосування штрафних санкцій в порушення позивачем п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995р. №265, є правомірним.

Проаналізувавши обставини справи, пояснення представників сторін, ознайомившись з доказами, які наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995р. №265 передбачено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами -суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та//або безготівковій формі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконуються операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України №265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п.1 ч.1ст.2 Закону України №265/95-ВР реєстратором розрахункових операцій є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі іноземної валюти та//або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Пунктом 2.1 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Держаної податкової адміністрацій України від 01.12.2000р. №614 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 5.02.2001р. за №107/5298 встановлено, що до реєстрації приймаються РРО, модифікації яких включено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з урахуванням сфер їх застосування та за умови, що термін служби, установлений у технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням термінів реєстрації, установленим реєстром РРО.

Аналізуючи вказані норми, суд дійшов до висновку про можливість застосування грального автомату як реєстратора розрахункових операцій лише за умови, якщо від здійснює фіскальні функції та призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів.

Статтею 12 Закону України №265/95-ВР чітко встановлено, що на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій які включені до Державного реєстру розрахункових операцій та конструкція і програмн6е забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Відповідно до Положення про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002р. №1315, наказом Державної податкової адміністрації від 10.09.2008року №518 затверджено Державний реєстр розрахункових операцій в якому міститься вичерпний перелік моделей реєстраторів розрахункових операцій, їх модифікацій вітчизняного та іноземного виробництва, які відповідають вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, пройшли державну сертифікацію і дозволені для застосування під час здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Як свідчать фактичні обставини справи, працівниками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва було проведено перевірку залу гральних автоматів ТОВ «Порив»за адресою: м. Київ, вул. Перемоги 28.

Згідно акту перевірки в залі знаходились 47 працюючих гральних автоматів, прийом оплати за послуги гри на яких здійснюється через купюроприймачі, вказані гральні автомати не обладнані пристроями які б забезпечували облік кількості та вартості послуг, не фіскалізовані та не включені до складу програмно технічного комплексу обладнання РРО. Однак у зазначено акті також встановлено факт належного використання позивачем реєстратора розрахункових операцій ER-350F STU.07.

Відповідно до п. 47 чинного на момент проведення перевірки Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом ДПА України №518 від 10.09.2008р., реєстратор розрахункових операцій ER-350F STU.07 включений до державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій як стаціонарний електронний контрольно-касовий апарат призначений до застосування в казино, залах гральних автоматів, та в сфері торгівлі та послуг в залах гральних автоматів.

За результатом розгляду справи, судом встановлено, що актом перевірки не проводилось контрольної закупки та не встановлено факту проведення позивачем розрахункової операції на не повну суму покупки (надання послуги), або проведення розрахунків без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеному у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не овів суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення.

Враховуючи всі вище зазначені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач в судовому засіданні відмовився від позовних вимог в часті стягнення з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва судових витрат у вигляді сплаченого державного мита за розгляд справи в суді в сумі 3, 40грн., тому вказана сума не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Визнати нечиннним рішення Державної податкової інспекції в Голосіївському районі міста Києва про застосування штрафних(фінансових) санкцій № від 11.11.2008р.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

СуддяСмолій І.В.