Справа № 800/544/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2019 року

Київ

справа №800/544/16

адміністративне провадження №П/9901/72/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,

за участю: секретаря Жидецької В.В.,

представника позивача Моткової О.Д.,

представника відповідача Долгова Ю.В.,

представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ліходій О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу №П/9901/72/18 за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради правосуддя, про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ДОВОДІВ ПОЗИВАЧА, ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА ТА ПОЯСНЕНЬ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

ОСОБА_2 18.10.2016 звернулася до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції, у якому заявлено вимоги про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України «Про звільнення судді» від 29.09.2016 №1630-VIII.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки прийняте за відсутності правових підстав та з порушенням процедури, встановленої законодавством.

Позиція ОСОБА_2 , наведена у позовній заяві та під час надання пояснень представником позивача у судовому засіданні, зводиться до таких аргументів:

1) станом на момент прийняття оскарженої постанови Верховною Радою України рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 №709/0/15-16 про внесення подання щодо звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги було предметом судового оскарження та перебувало на розгляді у Верховному Суді України. Таким чином, на думку ОСОБА_2 , за відсутності остаточного судового рішення щодо законності рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 №709/0/15-16 у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача з посади судді;

2) оскаржувана постанова Верховної Ради України прийнята з порушенням встановленого частиною п`ятою статті 2161 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 № 1861-VI порядку розгляду питань про звільнення суддів, що виявилося у:

неналежному повідомленні позивача про розгляд на пленарному засіданні питання щодо її звільнення з посади судді. Так, позивач вказує, що Верховною Радою України 28.09.2016, тобто за один день, а не за три дні, до відповідного пленарного засідання, було направлено на адресу Апеляційного суду м. Києва на ім`я позивача електронне повідомлення про запрошення її на засідання Верховної Ради України на 29.09.2016;

проведенні пленарного засідання з розгляду питання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді за її відсутності та без вирішення Верховною Радою України питання про відкладення розгляду такого питання у зв`язку з першою неявкою позивача;

3) під час прийняття оскаржуваної постанови не дотримано положень статті 84 Конституції України, частини третьої статті 47 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 № 1861-VI, оскільки народні депутати України порушили процедуру особистого голосування. Так, ОСОБА_3 голосував за інших депутатів чотирма картками, про що розмістив інформацію на своїй офіційній сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» у повідомленні від ІНФОРМАЦІЯ_1 Про порушення цих норм законодавства також свідчить інтерв`ю ОСОБА_4 телеканалу « 112 Україна» від ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомлення ОСОБА_5 в соціальній мережі «Фейсбук» від ІНФОРМАЦІЯ_1 і відеотрансляція пленарного засідання Верховної Ради України, розміщена у відкритому доступі в мережі Інтернет;

4) Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Олександр Волков проти України» вказав про те, що оскільки присутні на пленарному засіданні народні депутати свідомо та незаконно голосували за своїх численних відсутніх колег, то ухвалене за наслідками такого голосування рішення порушує принцип юридичної визначеності та, відповідно, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

5) питання про прийняття рішення Верховною Радою України щодо звільнення ОСОБА_2 з посади судді ставилося на голосування чотири рази, незважаючи на те, що положення частини дев`ятої статті 2161 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 № 1861-VI прямо вказують на можливість проведення лише повторного голосування, тобто не більше двох разів;

6) відповідачем не дотримано вимог частини четвертої статті 216-1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 № 1861-VI:

щодо обов`язку головуючого під час пленарного засідання з розгляду питання про звільнення судді з посади оголосити подання Вищої ради юстиції;

щодо проведення обговорення питання з приводу звільнення судді з посади;

думка певних народних депутатів України щодо поставленого на голосування проекту постанови була висловлена вже після першого голосування, за результатами якого не було одержано необхідної для прийняття рішення кількості голосів.

Відповідач заперечував проти задоволення позову. При цьому у письмових запереченнях на позовну заяву, у відзиві та під час надання пояснень в судових засіданнях посилався на такі мотиви:

1) звільнення судді з посади на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 126 Конституції України за порушення суддею присяги здійснює Верховна Рада України за поданням Вищої ради юстиції. Повноваження встановлювати факти, що свідчать про таке порушення, має Вища рада юстиції. Верховна Рада України, розглядаючи подання Вищої ради юстиції про звільнення з посади судді, не є органом державної влади, що здійснює правосуддя, не збирає доказів, не встановлює фактів, не допитує свідків, не проводить експертиз, а на підставі конституційних повноважень виконує адміністративну процедуру звільнення судді з посади;

2) посилання позивача на неналежне повідомлення про розгляд питання про її звільнення з посади судді є безпідставним, оскільки факт проживання та місця роботи у м. Києві свідчить про відсутність потреби тривалого часу задля того, щоб дістатися до приміщення Верховної Ради України. Крім того, розпорядження Голови Верховної Ради України від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016 на вимогу Президента України опубліковане на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. На виконання цього розпорядження позивачу надіслана урядова телеграма про розгляд на позачерговому засіданні Верховної Ради України подання про звільнення її з посади судді у зв`язку з порушенням присяги;

3) Законом України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 № 2790-XII не встановлено обмежень щодо здійснення голосування лише тими народними депутатами, які пройшли реєстрацію в приміщенні парламенту. Народні депутати України, які 29.09.2016 не встигли зареєструватися до початку пленарного засідання (10 година 02 хвилини) мали право пройти до зали та прийняти участь у голосуванні;

4) матеріалами справи, зокрема, стенограмою пленарного засідання Верховної Ради України від 29.09.2016 та результатами голосування, підтверджується факт оголошення головуючим про розгляд питання щодо звільнення судді ОСОБА_2 з посади судді, проведення обговорення проекту постанови з цього питання, надання часу для виступів народним депутатам України, а також прийняття оскарженого акта індивідуальної дії відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів народних депутатів України (227 голосів «за»).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у своїх письмових поясненнях та під час судових засідань заперечувала проти задоволення позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи №800/544/16 між суддями від 18.10.2016 визначено склад колегії суддів Вищого адміністративного суду України для розгляду цієї справи: головуючий суддя - Олендер І.Я., судді: Бухтіярова І.О., Веденяпін О.А., Маринчак Н.Є., Приходько І.В.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2016 відкрито адміністративне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2016 закінчено підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.11.2016 о 14 годині.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2016 задоволено заяву судді Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є. про самовідвід у справі; розгляд справи відкладено на 21.11.2016 о 15 годині.

Протоколом автоматичної заміни складу колегії суддів від 16.11.2016 здійснено заміну у складі колегії суддів для розгляду цієї справи судді Маринчак Н.Є. на суддю Вербицьку О.В.

За наслідками проведення судового засідання 21.11.2016 Вищий адміністративний суд України ухвалив:

задовольнити клопотання Верховної Ради України щодо залучення Вищої ради юстиції у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

відмовити у задоволенні клопотання Верховної Ради України про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Вищого адміністративного суду України у справі №800/261/16 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції про визнання незаконним та скасування рішення.

відкласти судовий розгляд справи на 08.12.2016 о 10 годині 30 хвилин.

Судове засідання, призначене на 08.12.2016, знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді Олендера І.Я. у відрядженні.

Наступне судове засідання призначене на 12.12.2016 о 17 год.

На адресу Вищого адміністративного суду України 08.12.2016 від Верховної Ради України надійшли письмові заперечення на позовну заяву.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.12.2016 продовжено строк розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради юстиції, про визнання незаконним та скасування рішення на один місяць.

Наступне судове засідання призначене на 30.01.2017 о 14 годині 00 хвилин.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.01.2017 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Вищого адміністративного суду України у справі №800/26/17 (800/261/16) за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції про визнання незаконним та скасування рішення.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи №П/9901/72/18 (800/544/16) між суддями від 02.01.2018 визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду цієї справи: головуючий суддя - ОСОБА_6, судді: Бившева Л.І., Васильєва І.А., Юрченко В.П., Ханова Р.Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_6 від 05.01.2018 про самовідвід у справі №П/9901/72/18 (800/544/16) відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2018 адміністративний позов ОСОБА_2 до Верховної Ради України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої ради юстиції, про визнання незаконним та скасування рішення прийнято до провадження та визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2019 поновлено провадження в адміністративній справі №П/9901/72/18 (800/544/16) та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 25.02.2019 о 12 годині 00 хвилин.

Під час проведеного 25.02.2019 судового засідання представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів у справі, в якому заявлено вимоги витребувати у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України народними депутатами України ОСОБА_7 - 26.09.2016, ОСОБА_8 - 26.09.2016, ОСОБА_9 - 26.09.2016, ОСОБА_10 - 26.09.2016, ОСОБА_11 - 28.09.2016, ОСОБА_12 - 28.09.2016, ОСОБА_13 - 29.09.2016, ОСОБА_14 - 29.09.2016, ОСОБА_15 - 29.09.2016, ОСОБА_60 - 29.09.2016, ОСОБА_17 - 29.09.2016, ОСОБА_18 - 29.09.2016, ОСОБА_19 - 29.09.2016, ОСОБА_20 - 29.09.2016, ОСОБА_21 - 26.09.2016, ОСОБА_22 - 26.09.2016, ОСОБА_23 - 26.09.2016.

За наслідками проведеного 25.02.2019 судового засідання Верховним Судом ухвалено: задовольнити клопотання представника позивача частково та витребувати докази щодо перетину 29.09.2016 державного кордону народними депутатами України ОСОБА_13 , ОСОБА_60 , ОСОБА_17; зобов`язати Верховну Раду України надати докази щодо відрядження народних депутатів України ОСОБА_13 , ОСОБА_60 , ОСОБА_17 ; у судовому засіданні оголосити перерву до 15.04.2019 о 15 годині 00 хвилин.

Верховним Судом на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України надіслано лист від 26.02.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів.

На адресу Верховного Суду 04.03.2019 надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів: копій судових рішень - ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2003 у кримінальній справі № 10-298 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.04.2014 у кримінальній справі № 11-сс/796/633/2014; копії трудової книжки ОСОБА_27 ; результатів електронної реєстрації народних депутатів від 29.09.2016; результати поіменного голосування від 29.09.2016 №57 за проект оскаржуваної постанови про звільнення судді.

Верховним Судом на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України надіслано лист від 14.03.2019 з інформацією щодо громадянства та дати народження народних депутатів України ОСОБА_13 , ОСОБА_60 , ОСОБА_17 з метою належної ідентифікації вказаних осіб та виконання вимог ухвали щодо витребування доказів.

За наслідками проведеного 15.04.2019 судового засідання Верховним Судом: ухвалено: повторно направити запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби стосовно перетину державного кордону ОСОБА_13 ; зобов`язати Верховну Раду України надати докази щодо відрядження народного депутата України ОСОБА_13 ; направити запит про витребування доказів - належним чином завірених копій судових рішень - ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2003 у кримінальній справі № 10-298 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.04.2014 у кримінальній справі № 11-сс/796/633/2014; відмовити позивачу у долученні до матеріалів справи доказів; у судовому засіданні оголосити перерву до 27.05.2019 о 15 годині 00 хвилин.

Верховним Судом на адресу Верховної Ради України надіслано лист від 15.04.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів - документів щодо перебування у період з 15.09.2016 по 30.09.2016 народного депутата України ОСОБА_13 у відрядженні.

Верховним Судом на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України надіслано лист від 15.04.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів - інформації стосовно перетину державного кордону ОСОБА_13 станом на 29.09.2016.

Верховним Судом на адресу Київського апеляційного суду надіслано лист від 15.04.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів - належним чином завірених копій судових рішень - ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2003 у кримінальній справі № 10-298 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.04.2014 у кримінальній справі № 11-сс/796/633/2014.

Верховним Судом на адресу Печерського районного суду м. Києва надіслано лист від 13.05.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів - належним чином завірених копій судових рішень - ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2003 у кримінальній справі № 10-298 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.04.2014 у кримінальній справі № 11-сс/796/633/2014.

Верховним Судом на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України надіслано лист від 23.05.2019 щодо надання інформації про всі випадки перетину державного кордону народним депутатом України ОСОБА_13 у будь-яких напрямках у період з 23.09.2016 по 03.10.2016 із зазначенням дати та часу в`їзду та виїзду.

За наслідками проведеного судового засідання 27.05.2019 судом відкладено розгляд справи на 10.06.2019 о 15 годині 45 хвилин.

Верховним Судом на адресу Печерського районного суду м. Києва надіслано лист від 28.05.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів - належним чином завірених копій судових рішень - ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2003 у кримінальній справі № 10-298 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.04.2014 у кримінальній справі № 11-сс/796/633/2014 з детальною інформацією щодо колегії суддів, яка приймала участь у постановленні вказаних судових рішень, щодо сторін у справах.

За наслідками проведеного судового засідання 10.06.2019 суд ухвалив:

витребувати у Ліквідаційної комісії Апеляційного суду м. Києва доказів - належним чином завірених копій документів: 1) які відображають конкретні дату та час особистого отримання ОСОБА_2 кореспонденції Верховної Ради України про повідомлення з приводу розгляду на позачерговому пленарному засіданні 29.09.2016 питання щодо її звільнення з посади судді; 2) з інформацією щодо списку справ, призначених до розгляду на 28.09.2016-29.09.2016, які розглядалися ОСОБА_2 одноособово та/або у складі колегії суддів;

відкласти розгляд справи на 01.07.2019 о 15 годині 45 хвилин.

У період з 01.07.2019 по 17.07.2019 суддя Васильєва І.А. перебувала у відпустці.

Наступне судове засідання у справі № П/9901/72/18 призначене на 29.07.2019 о 16 годині 10 хвилин.

Верховним Судом на адресу Ліквідаційної комісії Апеляційного суду м. Києва надіслано листи від 27.06.2019 та від 11.07.2019 щодо виконання протокольної ухвали про витребування доказів - оригінал/засвідчена копія журналу реєстрації вхідної кореспонденції Апеляційної суду м. Києва, в якому відображені відомості щодо надходження 28.09.2016 кореспонденції від Верховної Ради України про запрошення судді ОСОБА_2 на пленарне засідання.

У період з 22.07.2019 по 05.08.2019 суддя Ханова Р.Ф. перебувала у відпустці.

У період з 05.08.2019 по 06.09.2019 суддя ОСОБА_6 перебувала у відпустці.

Наступне судове засідання у справі № П/9901/72/18 призначене на 23.09.2019 о 15 годині.

У зв`язку з клопотанням позивача про відкладення розгляду справи з підстав об`єктивною неможливістю брати участь у судовому засіданні, за наслідками судового засідання 23.09.2019 суд ухвалив відкласти розгляд справи на 18.11.2019 о 15 годині.

Під час відкритого судового засідання за участю представників позивача, відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 18.11.2019 судом здійснено заміну Вищої ради юстиції її правонаступником Вищою радою правосуддя та після виходу суду з нарадчої кімнати проголошено скорочене судове рішення про задоволення позову.

IІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

ОСОБА_2 17.10.1989 обрана суддею Жовтневого районного суду м. Києва.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 11.04.1995 № 133/95-ВР ОСОБА_2 обрана суддею Київського міського суду.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 07.04.2005 № 2534-IV ОСОБА_2 обрана суддею Апеляційного суду м. Києва безстроково.

На виконання положень частини третьої статті 4 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII утворено Тимчасову спеціальну комісію з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, до повноважень якої входило проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції як тимчасового посиленого заходу з використанням існуючих процедур розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв`язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності і справедливості.

До Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції надійшли заяви експерта Всеукраїнського благодійного фонду «Українська правнича фундація» ОСОБА_28 від 13.10.2014, заступника Генерального прокурора України ОСОБА_54 від 10.12.2014 про проведення спеціальної перевірки стосовно суддів Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ; заяви ОСОБА_33 від 09.12.2014 та ОСОБА_34 від 11.12.2014 про проведення стосовно суддів Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_2 спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 №1188-VII.

Вказані заяви вмотивовані тим, що зазначеними вище суддями були залишені без змін ухвали слідчих суддів про обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваних у зв`язку з їх участю в масових акціях протесту в період з 21.11.2013 до дня набрання чинності Законом України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких Законів України» від 21.02.2014 №743-VII. Зважаючи на відсутність ретельного обґрунтування виняткової необхідності застосування тримання під вартою як запобіжного заходу у вказаних справах, заявники просили провести перевірку на предмет порушення присяги цими суддями.

Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів судів загальної юрисдикції прийняла висновок від 10.06.2015 № 57/02-15 про визнання в діях суддів Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 наявність ознак порушення присяги та направила такий висновок з матеріалами перевірки до Вищої ради юстиції.

Вища рада юстиції прийняла рішення від 31.03.2016 № 57/02-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 з посад суддів Апеляційного суду м. Києва за порушення присяги.

Підставою для рішення про внесення такого подання слугував висновок Вищої ради юстиції про обґрунтованість висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 10.06.2015 № 57/02-15. Вища рада юстиції встановила, зокрема, що суддя ОСОБА_2., будучи головуючою у двох справах (№ 11-сс-796/191/2014 - підозрюваний ОСОБА_35 ; № 11-сс/796/204/2014 - підозрюваний ОСОБА_36 ) та перебуваючи у складі колегії при розгляді чотирьох справ (№ 11/сс-796/2162/2013 (головуючий суддя - ОСОБА_29, судді: ОСОБА_30, ОСОБА_2) - підозрюваний ОСОБА_42 ; № 11-сс/796/2164/2013 (головуючий суддя - ОСОБА_30, судді: ОСОБА_29, ОСОБА_2.) - підозрюваний ОСОБА_39 ; № 11-сс/796/2181/2013 (головуючий суддя - ОСОБА_30, судді: ОСОБА_29, ОСОБА_2) - підозрюваний ОСОБА_34 ; № 11-сс/796/2213/2013 (головуючий суддя - ОСОБА_30, судді: ОСОБА_29, ОСОБА_2.) - підозрюваний ОСОБА_55 ), не дотрималася присяги судді, яка зобов`язує суддю об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно та справедливо здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону та керуючись принципом верховенства права, чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади.

ОСОБА_2 у квітні 2016 року звернулася до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 № 709/0/15-16 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 з посад суддів Апеляційного суду м. Києва за порушення присяги» у частині внесення подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Вищий адміністративний суд України постановою від 11.07.2016 у справі №800/261/16 позов ОСОБА_2 задовольнив.

Верховний Суд України постановою від 22.11.2016 постанову Вищого адміністративного суду України від 11.07.2016 скасував, справу № 800/26/17 (800/261/16) передав на новий розгляд до цього ж суду.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

У січні 2018 року справу № 800/26/17 (800/261/16) передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за наслідками нового розгляду справи № 800/26/17 (800/261/16) ухвалив рішення від 10.04.2018 про відмову в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 № 709/0/15-16 у частині внесення подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 06.11.2018 залишила рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 без змін.

Мотивуючи своє рішення, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 під час розгляду справ про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_42 , ОСОБА_35 та ОСОБА_43 не забезпечила всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин у цих справах і вирішення їх відповідно до закону, що підтверджує факт недотримання нею присяги судді.

Вища рада юстиції внесла до Верховної Ради України подання від 06.06.2016 про звільнення суддів з посад, зокрема ОСОБА_2 . Подання надійшло до Верховної Ради України 09.06.2016, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції Верховної Ради України на такому поданні (т. 1, а.с. 110-195).

Голова Верховної Ради України Парубій А.В., у зв`язку з вимогою Президента України від 27.09.2016 № 1-1/723 про скликання не пізніше 29.09.2016 позачергового пленарного засідання Верховної Ради України для розгляду питання про звільнення суддів, керуючись частиною восьмою статті 19 Регламенту Верховної Ради України, видав розпорядження від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання восьмого скликання на 10 годину 29.09.2016, до якого включив розгляд питання про звільнення суддів (т. 1, а.с. 196).

Розпорядження від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання на 10 годину 29.09.2016 опубліковано 27.09.2016 на офіційному-веб сайті Верховної Ради України (адреса веб-сайту rada.gov.ua/) (т. 1, а.с. 197).

Відповідно до розпорядження Голови Верховної Ради України від 29.09.2016 Прес-служба Апарату Верховної Ради України 27.09.2016 о 19.15 на офіційному-веб сайті Верховної Ради розмістила інформацію про запрошення для участі у розгляді питання про звільнення суддів, у тому числі судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2.

Судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2. 27.09.2016 на адресу місця роботи надіслано урядову телеграму за підписом про розгляд на позачерговому засіданні Верховної ради України у четвер 29.09.2016 подання Вищої ради юстиції про її звільнення з посади судді у зв`язку з порушенням присяги. Копії опису телеграм, які надсилаються на Київській центральний телеграф від 27.09.2016, та урядової телеграми позивачу наявні в матеріалах справи (т. 1, а.с. 107-109).

Електронне повідомлення від 28.09.2016 № 3006 з текстом урядової телеграми надійшло до Відділу опрацювання кореспонденції (канцелярія суду) Апеляційного суду м. Києва 28.09.2016, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції за №51040 (т. 1, а.с. 11), та було внесене до журналу реєстрації вхідної кореспонденції за вересень 2016 року (т. 2, а.с. 175).

Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 . була залучена до участі у розгляді справ, призначених до розгляду на 28.09.2016 об 11 год. 00 хв. (справа № 11-кп/796/831/2016, суддя-доповідач - Юденко Т.М., судді: Фрич Т.В., ОСОБА_2.; справа № 11-кп/1676/2016, суддя-доповідач - ОСОБА_2., судді: Юденко Т.М., Фрич Т.В.)), об 11 год. 30 хв. (справа № 11-кп/1681/831/2016, суддя-доповідач - ОСОБА_2., судді: Юденко Т.М., Фрич Т.В.).

Однак, доказів тому, що суддю ОСОБА_2. було сповіщено про надходження урядової телеграми про розгляд на пленарному засіданні від 29.09.2019 питання про її звільнення відсутні.

В Апараті Верховної Ради України 28.09.2016 за № 3581-31 зареєстровано проект постанови Верховної Ради України «Про звільнення судді», внесений Головою Верховної Ради України Парубієм А.В. (т. 1, а.с. 106).

Перед відкриттям пленарного позачергового засідання Верховної Ради України 29.09.2016 проведено письмову та електронну реєстрації (т. 1, а.с. 208-221) народних депутатів України:

результати письмової реєстрації: зареєстровані - 247; хвороба - 5; відпустка - 1; відрядження - 9; відсутні з невідомих причин - 161;

результати електронної реєстрації: присутні - 264; відсутні 159.

Згідно з витягом із стенограми позачергового засідання Верховної Ради України 29.09.2016 головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 повідомив про надходження подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів за порушення присяги, надав слово голові Комітету з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_63. та Голові Вищої ради юстиції ОСОБА_64 (т. 1, а.с. 102).

Голова Вищої ради юстиції ОСОБА_64, серед іншого, зазначив про те, що: «на сьогодні рішення Вищої ради юстиції про пропозицію звільнити суддів за порушення присяги є чинними і жодних застережень, щоб Верховна Рада їх не голосувала, немає» (т. 1, а.с. 103).

Крім того, Голова Вищої ради юстиції ОСОБА_64 звернув увагу на те, що згідно з Регламентом Верховної Ради України присутність судді на пленарному засіданні парламенту, на якому розглядатиметься питання про його звільнення з посади, є обов`язковою і лише повторне неприбуття на таке засідання може бути підставою для розгляду подання Вищої ради юстиції за відсутності судді.

Головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 об 12 год. 45 хв. поставив на голосування пропозицію прийняття проекту постанови Верховної Ради України №3581-31 щодо звільнення з посади судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 .

Результати такого голосування: «за» отримано 215 голосів.

Голова Верховної Ради України запропонував народним депутатам України записатися на виступи від фракцій для обговорення питання щодо прийняття проектів постанов Верховної Ради України, які не одержали необхідної для прийняття рішення кількості голосів, зокрема і проекту постанови Верховної Ради України №3581-31.

Під час своїх виступів народний депутат України ОСОБА_44 , зокрема, зазначила, що « суддя ОСОБА_2 відпустила ОСОБА_51 , безпосереднього вбивцю ОСОБА_56, якого потім нарешті знайшли. Справу затягнуто і до кінця не розкрито, немає покараних. Ця суддя судила євромайданівців, виконувала всі політичні замовлення, які робила влада. Вона звільнила свого часу ОСОБА_57, ректора Національної податкової академії…».

Головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 об 13 год. 00 хв. вдруге поставив на голосування пропозицію прийняття проекту постанови Верховної Ради України №3581-31 щодо звільнення з посади судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 .

Результати такого голосування: «за» отримано 222 голоси.

Головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 об 13 год. 01 хв. втретє поставив на голосування пропозицію прийняття проекту постанови Верховної Ради України №3581-31 щодо звільнення з посади судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 .

Результати такого голосування: «за» отримано 224 голоси.

Головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 об 13 год. 02 хв. вчетверте поставив на голосування пропозицію прийняття проекту постанови Верховної Ради України №3581-31 щодо звільнення з посади судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 .

Результати такого голосування: «за» отримано 227 голосів.

Верховна Рада України прийняла постанову від 29.09.2016 № 1630-VIII про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України, у зв`язку з порушенням присяги судді (т. 1, а.с. 101).

Серед 227 народних депутатів України, які проголосували «за» прийняття проекту постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 № 1630-VIII, були:

ОСОБА_13 (член політичної партії « Блок Петра Порошенка ), який згідно з письмовою реєстрацією - у відрядженні, а згідно з електронною реєстрацією - присутній;

ОСОБА_60 (член політичної партії «Народний фронт»), який згідно з письмовою реєстрацією - у відрядженні, а згідно з електронною реєстрацією - відсутній;

ОСОБА_17 (член політичної партії «Об`єднання «Самопоміч»), яка згідно з письмовою реєстрацією - зареєстрована, а згідно з електронною реєстрацією -відсутня.

Згідно з розпорядженням Голови Верховної Ради «Про відрядження Постійної делегації Верховної Ради України у Парламентській асамблеї Організації з безпеки та співробітництва в Європі, а також супроводжуючих осіб, до Республіки Македонія для участі у 26-й Щорічній сесії ПА ОБСЄ» від 23.09.2016 №343з 29.09.2016 по 03.10.2016 відряджено до м. Скоп`є (Республіка Македонія) для участі у 26-й Щорічній сесії Парламентської асамблеї ОБСЄ таких народних депутатів України: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_60 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (т. 1, а.с. 95-96).

Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.03.2019 №0.184-10632/0/15-19 ОСОБА_60 29.09.2016 о 13 год. 09 хв. здійснив перетинання державного кордону України у напрямку «виїзд»; інформація щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_17 29.09.2016 відсутня (т. 2, а.с. 75).

Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23.04.2019 №0.184-15218/0/15-19 ОСОБА_13 здійснив перетинання державного кордону України у напрямку «в`їзд» до 29.09.2016 (т. 2, а.с. 89).

Згідно з інформацією, відображеною на офіційному веб-ресурсі Посольства України в Республіці Північна Македонія, у роботі Щорічної осінньої сесії ПА ОБСЄ 30 вересня - 02 жовтня 2016 року в м. Скоп`є (Республіка Македонія) взяли участь такі члени Постійної делегації Верховної Ради України у Парламентській асамблеї ОБСЄ: ОСОБА_58, ОСОБА_59; ОСОБА_60, ОСОБА_61 , ОСОБА_62 (ІНФОРМАЦІЯ_2)

Звіт про участь вказаних народних депутатів України у роботі П`ятнадцятої осінньої сесії Парламентської асамблеї Організації з безпеки та співробітництва в Європі (29 вересня - 3 жовтня 2016 р,. м. Скоп`є, Республіка Македонія) міститься у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті парламенту (ІНФОРМАЦІЯ_3).

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

Цьому положенню Конституції України кореспондують положення статті 111, частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI факти, що свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції. Звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України «Про Вищу раду юстиції». На підставі подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України приймає постанову про звільнення судді з посади.

За частиною першою статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 № 22/98-ВР питання про звільнення судді, зокрема, з підстави, передбаченої пунктом 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею присяги), Вища рада юстиції розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, іншого суб`єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.

З 11.04.2014 набрав чинності Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII, який визначає правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції як тимчасового посиленого заходу з використанням існуючих процедур розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв`язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності і справедливості.

За змістом частин другої і третьої статті 4 Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII з метою реалізації цього Закону утворюється Тимчасова спеціальна комісія у складі 15 членів. Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, відповідно до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, що затверджується на першому засіданні Тимчасової спеціальної комісії.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 6.9.1 пункту 6.9 розділу VI «Розгляд питань на засіданнях Комісії» Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції 03.07.2014 № 1, за результатами розгляду питання Комісія приймає рішення: висновок Комісії про порушення суддею (суддями) присяги, який разом із матеріалами перевірки направляється до Вищої ради юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше трьох місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному Законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді. Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Висновок Комісії про порушення суддею присяги є обов`язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 27 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 № 22/98-ВР Вища рада юстиції приймає такі акти як подання про звільнення суддів з посади.

Згідно з частиною шостою статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 № 22/98-ВР рішення щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України приймається шляхом таємного голосування більшістю голосів членів від конституційного складу Вищої ради юстиції.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI на підставі подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України приймає постанову про звільнення судді з посади.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VIII, який набрав чинності 30.09.2016, внесено зміни до Основного Закону України.

Згідно з частиною першою статті 131 Конституції України (у редакції, чинній з 30.09.2016) в Україні діє Вища рада правосуддя.

Відповідно до підпункту 1 пункту 16-1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України (у редакції, чинній з 30.09.2016) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» до утворення Вищої ради правосуддя її повноваження здійснює Вища рада юстиції. Вища рада правосуддя утворюється шляхом реорганізації Вищої ради юстиції.

05.01.2017 набрав чинності Закон України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 № 1798-VIII, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя. З дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 № 22/98-ВР втратив чинність.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Вища рада правосуддя утворюється шляхом реорганізації Вищої ради юстиції.

Рішенням Вищої ради юстиції від 12.01.2017 № 11/0/15-17 реорганізовано Вищу раду юстиції шляхом перетворення у Вищу раду правосуддя.

Відповідно до частини першої і другої статті 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

За статтею 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Згідно з частинами п`ятою і дев`ятою статті 83 Конституції України порядок роботи Верховної Ради України встановлюється Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України. Засади формування, організації діяльності та припинення діяльності коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України встановлюються Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 88 Конституції України Голова Верховної Ради України організовує роботу Верховної Ради України, координує діяльність її органів.

За частиною першою статті 216 Регламенту Верховної Ради України Верховна Рада звільняє з посад суддів Конституційного Суду України, призначених Верховною Радою, та суддів, обраних безстроково, відповідно до частин п`ятої, шостої статті 126 Конституції України, статті 23 Закону України «Про Конституційний Суд України» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом пункту 2 частини першої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України відповідно до статті 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховна Рада звільняє суддів, обраних Верховною Радою безстроково.

Відповідно до частини третьої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України подання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, вноситься до Верховної Ради Вищою радою юстиції. До подання додаються документи, що підтверджують підстави звільнення, передбачені частиною п`ятою статті 126 Конституції України.

Згідно з частинами першою, четвертою і п`ятою статті 9 Регламенту Верховної Ради України Верховна Рада проводить свою роботу сесійно. Сесії є чергові та позачергові. Сесії Верховної Ради складаються, зокрема, із засідань Верховної Ради. Засідання Верховної Ради можуть бути, зокрема, пленарними.

За частиною другою статті 83 Конституції України позачергові сесії Верховної Ради України, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України на вимогу Президента України або на вимогу не менш як третини народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України.

Відповідно до частини першої стаття 11 Регламенту Верховної Ради України позачергові сесії Верховної Ради, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України відповідно до частини другої статті 83 Конституції України.

Згідно з частиною восьмою статті 19 Регламенту Верховної Ради України у невідкладних випадках у період між пленарними засіданнями під час сесії Верховної Ради на вмотивовану вимогу осіб, які згідно з Конституцією України мають право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради, а також за пропозицією Погоджувальної ради (пункт 4 частини чотирнадцятої статті 73 цього Регламенту) Голова Верховної Ради України не пізніш як у триденний строк скликає позачергове пленарне засідання Верховної Ради. До порядку денного такого засідання включаються лише питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.

За змістом пункту 4 частини першої статті 20 Регламенту Верховної Ради України до порядку денного сесії Верховної Ради включаються позачергово без голосування питання, розгляд яких є виключним правом Верховної Ради у випадках, передбачених Конституцією України та законами України, зокрема, про звільнення з посад.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 3 Регламенту Верховної Ради засідання Верховної Ради є відкритими і гласними, крім випадків, установлених Конституцією України та цим Регламентом. Гласність засідань Верховної Ради забезпечується шляхом, зокрема, розміщення інформації на офіційному веб-сайті Верховної Ради.

Відповідно до пункту 3 Положення «Про веб-ресурси Верховної Ради України», затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 19.05.2015 №699, веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.

За пунктом 12 цього Положення основні інформаційні ресурси веб-сайту Верховної Ради України містять інформацію про, зокрема, пленарні засідання Верховної Ради України та парламентські слухання.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої і п`ятої статті 26 Регламенту Верховної Ради України перед відкриттям кожного пленарного засідання проводиться реєстрація народних депутатів особисто на підставі пред`явлення посвідчення народного депутата та підтвердження своєї присутності власноручним підписом. У залі засідань Верховної Ради народний депутат реєструється за допомогою електронної системи в такий спосіб, що унеможливлює здійснення реєстрації замість народного депутата іншою особою.

Підставою для відсутності народного депутата на пленарних засіданнях Верховної Ради, які проводяться відповідно до календарного плану роботи сесії Верховної Ради, є виконання народним депутатом у цей час доручень Верховної Ради та інші поважні причини: тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка у зв`язку з народженням дитини, відпустка для догляду за дитиною, відпустка у зв`язку з одруженням, відпустка у зв`язку із смертю рідних, документально підтверджені транспортні перешкоди. Поважними причинами відсутності народного депутата на пленарному засіданні Верховної Ради є й інші обставини, коли згідно з законодавством працівнику надається відпустка.

Дані письмової реєстрації є підставою для нарахування виплат народному депутату за час участі в пленарних засіданнях Верховної Ради. Спірні питання розглядаються комітетом, до предмета відання якого належать питання регламенту.

Пленарні засідання Верховної Ради відкриває, веде і закриває Голова Верховної Ради України, а в разі його відсутності - Перший заступник чи заступник Голови Верховної Ради України, крім випадків, передбачених цим Регламентом.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції.

Відповідно до частини п`ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ. При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов`язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

За частиною шостою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

Згідно з частиною сьомою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України за наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.

Відповідно до частини восьмої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою Верховної Ради. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

За частиною дев`ятою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України у разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування.

Відповідно до частини першої статті 56 Регламенту Верховної Ради України протокол, стенограма, стенографічний бюлетень пленарного засідання Верховної Ради є офіційними документами, що підтверджують процес обговорення і прийняття рішень Верховною Радою. Вони надаються народним депутатам для ознайомлення за їх письмовими зверненнями до керівника Апарату Верховної Ради.

У відповідності до статті 91 Конституції України Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією.

Згідно з частиною першою статті 76 Конституції України конституційний склад Верховної Ради України - чотириста п`ятдесят народних депутатів України, які обираються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на п`ять років.

Відповідно до частин другої та третьої статті 84 Конституції України рішення Верховної Ради України приймаються виключно на її пленарних засіданнях шляхом голосування. Голосування на засіданнях Верховної Ради України здійснюється народним депутатом України особисто.

Згідно з частиною першою статті 79 Конституції України перед вступом на посаду народні депутати України складають перед Верховною Радою України таку присягу: «Присягаю на вірність Україні. Зобов`язуюсь усіма своїми діями боронити суверенітет і незалежність України, дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу. Присягаю додержуватися Конституції України та законів України, виконувати свої обов`язки в інтересах усіх співвітчизників».

Згідно зі статтею 37 Регламенту Верховної Ради України рішення Верховної Ради приймаються відкритим або таємним голосуванням у порядку, визначеному цим Регламентом (статті 47-50). Відкрите голосування здійснюється:1) кожним народним депутатом особисто за допомогою електронної системи в такий спосіб, що унеможливлює голосування замість народного депутата іншою особою. Результати голосування фіксуються поіменно, в тому числі з можливим роздрукуванням результатів голосування кожного народного депутата.

У відповідності до статті 44 Регламенту Верховної Ради України голосування при прийнятті рішень Верховної Ради з будь-якого питання проводиться на пленарному засіданні безпосередньо після його обговорення, крім випадку, коли неможливо провести голосування.

Частиною третьої статті 47 Регламенту Верховної Ради України передбачено, що голосування здійснюється народним депутатом особисто за допомогою електронної системи шляхом голосування "за", "проти" або "утримався" в залі засідань Верховної Ради або у визначеному для таємного голосування місці біля залу для пленарних засідань. У разі виявлення на пленарному засіданні народним депутатом факту порушення вимог щодо особистого голосування шляхом голосування за іншого народного депутата розгляд питання порядку денного на його вимогу зупиняється. Головуючий на пленарному засіданні встановлює присутність відповідного народного депутата у залі засідань Верховної Ради, а у разі його відсутності доручає Лічильній комісії вилучити картку такого народного депутата та передати її головуючому на пленарному засіданні і проводить повторне голосування щодо пропозиції, яка ставилась на голосування останньою.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини за заявою колишнього (на той час) судді Верховного Суду України Олександра Федоровича Волкова проти Уряду України розглядалася справа «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11). У справі прийнято рішення 09.01.2013, яке 27.05.2013 набуло статусу остаточного відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 04.11.1950 та ратифікованої Україною 17.07.1997.

Європейський суд з прав людини у рішенні зазначив:

«У контексті першої умови Судові ніщо не заважає назвати «судом» конкретний національний орган, який не входить до судової системи, для цілей встановлення його відповідності критеріям, викладеним у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії». Адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значені цього терміну, що призведе до можливості застосування статті 6 Конвенції до спорів державних службовців (див. рішення у справах «Аргіру ті інші проти Греції» (Argyrou and Others v. Greece), заява № 10468/04, п. 24, від 15 січня 2009 року, та «Савіно та інші проти Італії» (Savino and Others v. Italy), заяви №№ 17214/05,20329/05 та 42113/04, пп. 72-75, від 28 квітня 2009 року). Проте висновок щодо застосовності статті 6 Конвенції не перешкоджає розгляду питання дотримання процесуальних гарантій у такому провадженні (див. вищезазначене рішення у справі «Савіно та інші проти Італії» (Savino and Others v. Italy), п. 72)» (пункт 88 рішення).

«Отже, видається, що, вирішуючи справу заявника та виносячи обов`язкове для виконання рішення, ВРЮ, парламентський комітет та пленарне засідання парламенту разом виконували функцію суду (див. рішення у справі «Савіно та інші проти Італії» (Savino and Others v. Italy), п. 74.)» (пункт 90 рішення).

«Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі ««Дія-97» проти України» (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями). Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту.» (пункт 143 рішення).

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

V. ОЦІНКА СУДУ

Суд, вивчивши доводи позивача, відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, надав таку оцінку аргументам, наведеним учасниками справи.

Процедура призначення (обрання), звільнення та переведення суддів визначається Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 №22/98-ВР, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII, Регламентом Верховної Ради України, затвердженим Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI, у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Застосовані судом норми права, чинні на час виникнення спірних правовідносин, передбачають, що факти, які свідчать про порушення присяги суддею, обраного безстроково, встановлюються Вищою радою юстиції за результатами розгляду питання про звільнення судді, зокрема, з підстави, передбаченої пунктом 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею присяги), після надання, зокрема, Тимчасовою спеціальною комісією з перевірки суддів судів загальної юрисдикції висновку про порушення суддею присяги, який є обов`язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

За наслідками такого розгляду Вища рада юстиції має право прийняти рішення щодо внесення подання про звільнення судді, обраного безстроково, з посади відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України, яке з долученням документів (щодо підтвердження підстав звільнення) вноситься до Верховної Ради України.

У ситуації, що розглядається, за результатами розгляду висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 10.06.2015 № 57/02-15 про визнання в діях суддів, зокрема судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 , наявності ознак порушення присяги Вищою радою юстиції прийнято рішення від 31.03.2016 № 57/02-15 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею присяги), а 06.06.2016 таке подання було безпосередньо внесене до Верховної Ради України.

Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України, у разі порушення суддею присяги розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

Позачергова сесія Верховної Ради України, яка складається із пленарних засідань, із зазначенням порядку денного, на вмотивовану вимогу Президента України, який згідно з Конституцією України має право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради, скликається Головою Верховної Ради України. До порядку денного такого засідання включаються питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.

Судом встановлено, що Голова Верховної Ради України у відповідності до вимог частини другої статті 83 Конституції України на вимогу Президента України за розпорядженням від 27.09.2016 скликав позачергове пленарне засідання Верховної Ради України та включив до нього розгляд питання про звільнення суддів, що було визначено главою держави.

У контексті вищезазначених обставин, суд враховує, що Верховний Суд України за наслідками розгляду справи № 800/114/17 про визнання протиправними дії Верховної Ради України з проведення 29.09.2016 позачергового пленарного засідання п`ятої сесії восьмого скликання прийняв постанову від 26.09.2017, якою підтримав позицію Вищого адміністративного суду України про відмову в задоволенні позову та в якій дійшов висновку, що приписами частини восьмої статті 19 Регламенту Верховної Ради України врегульовано питання скликання позачергового пленарного засідання парламенту і в такому випадку складається порядок денний лише з питань, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.

Суд враховує, що станом на момент прийняття відповідачем оскаржуваного судового рішення (29.09.2016) рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 № 57/02-15 в частині внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва було чинним, його дія не зупинялася.

Так, незважаючи на те, що Вищий адміністративний суд України як суд першої інстанції постановою від 11.07.2016 скасував рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 № 57/02-15 в частині внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва, однак таке судове рішення не набрало законної сили та в подальшому було скасоване Верховним Судом України постановою від 22.11.2016 з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, правомірність такого рішення Вищої ради юстиції від 31.03.2016 № 57/02-15 в частині внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва встановлена рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 800/26/17 (800/261/16), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018, про відмову в задоволенні позову.

Оцінюючи аргументи сторін щодо порушення/дотримання Верховною Радою України процедури звільнення з посади судді, зокрема щодо повідомлення/неповідомлення позивача про проведення засідання та розгляду питання про звільнення з посади судді за її відсутності, суд зважає на таке.

Порядок підготовки і проведення сесій Верховної Ради України, її засідань, формування державних органів, законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій Верховної Ради України визначає Регламент цього органу.

Частинами третьою - восьмою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України було передбачено, що подання про звільнення судді, обраного безстроково, вноситься до Верховної Ради України Вищою радою юстиції. Обговорення питання про звільнення судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради України починається з оголошення головуючим подання Вищої ради юстиції.

Після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ.

При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов`язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

Кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

За наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.

Рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою Верховної Ради України. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

Отже, оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, неголосування у разі наявності зауважень до подання є стадіями прийняття відповідного рішення парламентом. Задля забезпечення обґрунтованості свого рішення Верховна Рада України має ретельно дослідити наявні матеріали, за необхідності може збирати додаткові документи, пояснення осіб тощо.

Крім того, обов`язковою умовою законності рішення Верховної Ради України при звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України є дотримання права судді на участь у процесі прийняття рішення. При цьому наведеними положеннями статті 216-1 Регламенту передбачена обов`язкова присутність на засіданні Верховної Ради України судді, якому має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради України, на якому розглядатиметься це питання.

Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє парламенту розглянути питання про його звільнення за його відсутності.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 04.06.2019 у справі № 800/539/16 (провадження № 11-248заі19), від 04.06.2019 у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) щодо необхідності дотримання передбаченої законодавством процедури вирішення питання про звільнення судді з посади.

Така процедура (як і її неухильне дотримання) є, з одного боку, засобом захисту прав та інтересів судді (адже будучи присутнім на засіданні він може взяти участь в обговоренні питання стосовно свого звільнення), а з іншого - має на меті гарантувати законність самого процесу звільнення судді з посади, який, з огляду на сферу правовідносин, є публічним, що, відповідно, вимагає дотримання «безсторонності» в усіх її аспектах.

Враховуючи наведене, на Верховну Раду України покладено обов`язок при вжитті заходів з метою повідомлення судді про дату і час проведення пленарного засідання, на якому буде розглядатися питання про його звільнення з посади, враховувати, що таке повідомлення повинне бути отримане у передбачений статтею 216-1 Регламенту строк, а саме - не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання парламенту.

При цьому використаний законодавцем у статті 216-1 Регламенту прийменник «за» ужитий при вказуванні на період, який відділяє одну дію від іншої наступної, на певний час перед чим-небудь.

За результатами дослідження матеріалів справи судом встановлено, що Верховною Радою України вчинено дії з метою повідомлення ОСОБА_2 про проведення 29.09.2016 пленарного засідання з розглядом питання про її звільнення з посади судді Апеляційного суду м. Києва з порушенням строку, визначеного положеннями статті 216-1 Регламенту, оскільки урядова телеграма надіслана на адресу місця роботи ОСОБА_2 лише 27.09.2016 та зареєстрована у канцелярії Апеляційного суду м. Києва 28.09.2016 о 12 год. 15 хв. У свою чергу, доказів тому, що відповідальний працівник Апеляційного суду м. Києва передав ОСОБА_2 адресовану їй кореспонденцію відсутні. Більше того, копії електронного повідомлення від 28.09.2016 та журналу реєстрації вхідної кореспонденції Апеляційного суду м. Києва за вересень 2016 року не містять відомостей про проставлення резолюції на повідомленні Верховної Ради України. При цьому, позивач не була присутньою на пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016.

Враховуючи вказані обставини, а також з урахуванням граматичного аналізу вжиття у статті 216-1 Регламенту прийменників «за» та «до», суд приходить до висновку, що направлення Верховною Радою України повідомлення на адресу місця роботи позивача 27.09.2016 об`єктивно виключає факт повідомлення ОСОБА_2 про пленарне засідання парламенту не пізніше ніж за три дні до дати його проведення (29.09.2016).

Цими обставинами спростовується довід відповідача про належне повідомлення позивача про розгляд питання про її звільнення, який відповідач мотивує тим, що 27.09.2016 на офіційному веб-сайті Верховної Ради України опубліковано розпорядження Голови Верховної Ради України від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016, на якому розглядатимуться питання про звільнення суддів, у тому числі позивача, і тому ОСОБА_2 могла бути обізнаною з цією інформацією. Крім того, оприлюднення такої інформації не доводить того, що позивачу було повідомлено/відомо про дату та час розгляду питання про її звільнення.

Суд також знаходить непереконливими аргументи відповідача про те, що ОСОБА_2 працює і проживає у м. Києві і не потребує тривалого часу, щоб дістатись приміщення парламенту, тому у цьому випадку факт порушення Верховною Радою України встановленого статтею 216-1 Регламенту строку на повідомлення такої судді про пленарне засідання не є вирішальним для вирішення справи.

Ураховуючи, що при розгляді Верховною Радою України питання щодо звільнення судді з посади у зв`язку з порушенням присяги виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів є окремими стадіями такого розгляду, то установлений статтею 216-1 Регламенту строк на повідомлення такого судді про пленарне засідання парламенту встановлений не лише з метою надання часу для прибуття до місця засідання, а й на належну підготовку до усіх стадій розгляду питання, які вимагають участі судді (зокрема, доповідь, запитання).

Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог частини п`ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради про обов`язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права позивача на участь у процесі прийняття рішення. При цьому відповідач також не виконав приписи Регламенту про неможливість розгляду питання про звільнення судді у випадку його першої неявки на засідання парламенту і обов`язок відкладення розгляду питання із повторним повідомленням судді.

Доводи позивача про порушення відповідачем вимог частини четвертої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України, якими передбачено, що обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції, підтверджуються наявним в матеріалах справи витягом зі стенограми позачергового засідання від 29.09.2016, яка відповідно до частини першої статті 56 Регламенту Верховної Ради України є офіційним документом, що підтверджує процес обговорення і прийняття рішень парламентом.

Так, згідно з цим витягом головуючий на позачерговому пленарному засіданні 29.09.2016 повідомив про надходження до Верховної Ради України подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів за порушення присяги та надав слово голові Комітету з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_63. та Голові Вищої ради юстиції ОСОБА_64

При цьому зазначена стенограма не містить інформації про оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції про її звільнення.

Суд відхиляє доводи Верховної Ради України про відсутність у головуючого на пленарному засіданні обов`язку повністю оголошувати подання Вищої ради юстиції про звільнення судді за порушення присяги, оскільки таке твердження суперечить закріпленому у частині четвертій статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України правилу.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.11.2018 у справі № 800/532/16 (провадження № 11-712заі18) про те, що лише повне оголошення подання Вищої ради юстиції про звільнення судді на пленарному засіданні Верховної Ради України відповідає належному дотриманню відповідної стадії розгляду такого питання.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що належне дотримання Верховною Радою України стадії розгляду питання про звільнення судді з посади щодо оголошення подання Вищої ради юстиції прямо впливає на виконання іншої стадії - обговорення.

У цьому контексті суд враховує, що народний депутат України ОСОБА_44 під час свого виступу на пленарному засіданні Верховної Ради України при розгляді питання про звільнення судді ОСОБА_2 з посади в обґрунтування позиції щодо необхідності прийняття проекту постанови № 3581-31 зазначила, зокрема, про те, що позивач брала участь у прийнятті судових рішень у кримінальних справах щодо ОСОБА_51 та ОСОБА_57 , які набули великого негативного суспільного резанансу.

Однак, обставини щодо порушення норм законодавства при прийнятті судових рішень у вказаних кримінальних справах не були підставою для внесення подання Вищою радою юстиції щодо звільнення судді ОСОБА_2 з посади.

Вищезазначені обставини з урахуванням відсутності факту оголошення повного тексту подання Вищої ради юстиції могли спотворити сприйняття фактичних обставин ситуації та мати вплив на остаточну позицію народних депутатів України щодо голосування за/проти прийняття постанови № 3581-31 про звільнення судді ОСОБА_2 з посади.

При дослідженні аргументів позивача про порушення відповідачем процедури голосування народними депутатами в частині особистого голосування суд виходить з такого.

Зі змісту положень частини першої статті 79, частини третьої статті 84 Конституції України, статтей 37, 47 Регламенту Верховної Ради України вбачається, що на народного депутата України покладено дотримання конституційного обов`язку щодо особистого голосування на засіданнях Верховної Ради України, що обумовлено представницькою природою депутатського мандата.

У Рішенні Конституційного Суду України № 11-рп/98 від 07.07.1998 у справі № 1-19/98 за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України)» Конституційний Суд України зазначив:

«Аналіз положення частини третьої статті 84 Конституції України дає підстави для висновку, що особисте голосування народного депутата України на засіданнях Верховної Ради України означає його безпосереднє волевиявлення незалежно від способу голосування. В Конституції України відсутні положення, які надавали б право народному депутату України голосувати за іншого народного депутата України на засіданнях Верховної Ради України. Таке право суперечило б природі представницького мандата народного депутата України, закріпленого в Конституції України.

Народний депутат України одержує депутатський мандат від виборців, котрим Основний Закон гарантує вільне волевиявлення (частина друга статті 71 Конституції України) і з якими народний депутат України як їх представник підтримує зв`язок. За допомогою механізму цього представництва громадяни України реалізують своє конституційне право брати участь в управлінні державними справами (частина перша статті 38 Конституції України) і здійснюють народне волевиявлення (стаття 69 Конституції України).

Народний депутат України є повноважним представником Українського народу у Верховній Раді України, відповідальним перед ним, і покликаний виражати і захищати його інтереси. Виконання народним депутатом України своїх обов`язків в інтересах усіх співвітчизників випливає із змісту присяги, яку складає народний депутат України перед Верховною Радою України (частина перша статті 79 Конституції України).

Отже, повноваження народного депутата України делеговані йому народом як сувереном влади (частина друга статті 5, частина перша статті 38 Конституції України) і зобов`язують його брати участь у прийнятті рішень Верховної Ради України шляхом голосування. Саме тому, що ці повноваження є делегованими і не підлягають подальшому делегуванню без згоди на це з боку суверена влади, народний депутат України не має права передавати свої повноваження щодо здійснення голосування іншому народному депутату України. Практика голосування одного народного депутата України за іншого не має юридичних підстав. Відповідно до частини першої статті 152 Конституції України порушення встановленої Конституцією України процедури розгляду чи ухвалення законів та інших правових актів є підставою для визнання їх неконституційними.».

З огляду на викладене, акти Верховної Ради України, в тому числі постанови, вважаються прийнятими у розумінні статті 91 Конституції України лише за умови особистого голосування народними депутатами України у кількості 226 і більше голосів на відповідних пленарних засіданнях парламенту.

У ситуації, що розглядається, результатами поіменного голосування п`ятої сесії восьмого скликання № 57 від 29.09.2016 та витягом зі стенограми позачергового засідання підтверджується, що за прийняття проекту постанови № 3581-31 про звільнення судді проголосувало 227 народних депутатів (час 13 год. 02 хв.) (т. 1 а.с. 105, 216-221).

Зі змісту статті 26 Регламенту Верховної ради України вбачається, що перед кожним пленарним засіданням Верховної Ради України народні депутати України здійснюють письмову реєстрацію на підставі пред`явлення посвідчення, а також електронну реєстрацію.

Однак, невідображення у одному з видів такої реєстрації факту перебування народного депутата України на пленарному засіданні Верховної Ради України не є безумовною підставою вважати такого депутата відсутнім.

Регламентом Верховної Ради України передбачено, що народні депутати України можуть бути відсутніми на пленарних засіданнях Верховної Ради з поважних причин.

За результатами дослідження доводів позивача про порушення процедури особистого голосування народними депутатами України щодо проекту постанови № 3581-31 про звільнення судді у зв`язку з фактичним неперебуванням деяких депутатів на пленарному засіданні парламенту судом встановлено, що розпорядженням Голови Верховної Ради України від 23.09.2016 № 343 для участі у 26-ій Щорічній сесії Парламентської асамблеї ОБСЄ у період з 29.09.2016 по 03.10.2016 було відряджено таких народних депутатів України: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_60 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20

Серед вказаних народних депутатів України у підтримку прийняття проекту постанови № 3581-31 про звільнення судді згідно з відомостями поіменного голосування проголосували ОСОБА_13 , ОСОБА_60 та ОСОБА_17 .

Наданими суду відомостями Державної прикордонної служби підтверджено факт перетинання 29.09.2016 о 13 год. 09 хв. державного кордону України у напрямку «м. Київ - м. Відень» народним депутатом України ОСОБА_60 (т. 2, а.с. 75).

Водночас, Державною прикордонною службою повідомлено про:

перетинання Державного кордону України ОСОБА_13 у напрямку «в`їзд» до 29.09.2016 (т. 2, а.с. 89);

відсутність в базі даних інформації щодо перетинання Державного кордону України 29.09.2016 ОСОБА_17 (том 2 а.с. 75).

Більше того, наявними у відкритому доступі в інформаційних веб-ресурсах відомостями підтверджується факт перебування у складі Постійної делегації Верховної Ради України у Парламентській асамблеї ОБСЄ 30 вересня - 03 жовтня 2016 року у м. Скоп`є (Республіка Македонія) народного депутата України ОСОБА_60 При цьому, відомості про участь ОСОБА_53 та ОСОБА_17 у щорічній сесії Парламентської асамблеї ОБСЄ у період з 29.09.2016 по 03.10.2016 відсутні.

Посилання позивача на публічне поширення народними депутатами України фракції Радикальної партії ОСОБА_4 інформації про голосування на пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 електронними картками інших депутатів, які були відсутні на засіданні парламенту, суд відхиляє з огляду на непідтвердження належними та допустимими доказами того, що такі обставини стосувалися саме прийняття проекту постанови № 3581-31 про звільнення судді.

У свою чергу, відеотрансляція пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016, яка наявна у відкритому доступі на інформаційних веб-ресурсах, відображає момент голосування щодо прийняття проекту постанови № 3581-31 у вигляді демонстрації електронного табло без показу безпосереднього поіменного голосування народними депутатами України електронними картками, а тому не є належним доказом факту порушення процедури особистого поіменного голосування.

Крім того, суд враховує, що частина третя статті 47 Регламенту Верховної Ради України передбачає алгоритм дій у разі виявлення народним депутатом на пленарному засіданні факту порушення вимог щодо особистого голосування шляхом голосування за іншого народного депутата, який передбачає, зокрема, зупинення розгляду питання порядку денного, доручення Лічильній комісії вилучити картку відсутнього народного депутата.

Однак, під час розгляду справи обставин щодо виявлення будь-ким із народних депутатів таких фактів на пленарному засіданні 29.09.2016 судом не встановлено. Доказів наявності таких обставин сторонами не пред`явлено.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту неперебування на пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 під час прийняття проекту постанови № 3581-31 лише народного депутата України ОСОБА_60 , що виключає підстави для висновку про дотримання ним процедури особистого голосування з приводу прийняття такого акта та, відповідно, врахування його голосу у результатах поіменного голосування.

Однак, вказане порушення не має наслідком вважати іншими результати (рішення прийнято/рішення не прийнято) поіменного голосування щодо проекту постанови № 3581-31, оскільки навіть без урахування голосу народного депутата України ОСОБА_60 загальна кількість голосів «за» прийняття такої постанови складає більшість від конституційного складу Верховної Ради України (226 народних депутатів).

Надаючи оцінку посиланням ОСОБА_2 на порушення відповідачем частини дев`ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України у зв`язку з чотириразовим проведенням голосування за проект постанови про її звільнення з посади судді у той час, коли законодавець передбачив лише можливість дворазового голосування, суд керується таким.

Відповідно до частини дев`ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України в разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування.

Судом встановлено, що проект постанови про звільнення ОСОБА_2 ставився на голосування чотири рази. За наслідками перших трьох голосувань постанова не набрала необхідної кількості голосів для прийняття рішення. Рішення про звільнення позивача було прийняте за четвертим голосуванням.

У цьому контексті суд звертає увагу на те, що положення частини дев`ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України не встановлюють обов`язку Верховної Ради України на прийняття відповідного рішення максимум двома голосуваннями народних депутатів. Закріплене у ній правило передбачає можливість проведення повторного голосування в разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів, що і було використано для прийняття постанови про звільнення судді ОСОБА_2 .

Аналогічний підхід до застосування зазначених норм законодавства висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.11.2018 у справі № 800/532/16 (провадження № 11-712заі18).

Підсумовуючи усе вищезазначене у сукупності, суд констатує, що у справі щодо оскарження дій та акта Верховної Ради України суд перевіряє їх на відповідність критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, одними з яких є вчинення/прийняття їх: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії/прийняття рішення (пункт 3); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9).

Таким чином, установлення невідповідності діяльності органу державної влади хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій/рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Критерій щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Верховна Рада України як орган державної влади зобов`язана застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо, якщо це рішення матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження, а також спростовувати певну інформацію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення принципів адміністративної процедури, визначених у пунктах 1, 3, 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що полягали у прийнятті постанови про звільнення позивача з посади судді не в межах закону, зокрема статті 216-1 Регламенту Верховної Ради, необґрунтовано та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішень. Порушення відповідачем цих принципів виключає висновок про правомірність вирішення відповідачем питання про звільнення позивача з посади судді, а тому прийнята за таких порушень постанова про звільнення позивача з посади судді у зв`язку з порушенням присяги є протиправною і порушені права позивача підлягають захисту.

Позивач у позові просить визнати незаконною та скасувати Постанову Верховної Ради України «Про звільнення судді» від 29.09.2016 №1630-VIII, якою звільнено ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду м. Києва за порушення присяги.

Однак, з огляду на положення частини четвертої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених у частині другій цієї статті, може: 1) визнати акт, зокрема, Верховної Ради України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу, враховуючи положення частини другої статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у разі задоволення позову суд може: 2) визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт або окремі його положення, суд вважає за правильне задовольнити зазначені позивачем позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування Постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 №1630-VIII «Про звільнення судді».

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, враховуючи документальне підтвердження понесення позивачем судових витрат за звернення з цим позовом, а також установлений законом розмір судового збору, який підлягав сплаті, суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Верховної Ради України судових витрат (судового збору) в сумі 551,2 грн.

Керуючись статтями 2, 22, 139, 241, 243, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 №1630-VIII «Про звільнення судді».

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати (судовий збір) у сумі 551,2 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Верховної Ради України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст складено 22.11.2019.

............................

...........................

...........................

...........................

...........................

Т.М. Шипуліна,

Л.І. Бившева,

І.А. Васильєва,

Р.Ф. Ханова,

В.П. Юрченко

Судді Верховного Суду