Справа № 826/5435/17
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5435/17 Головуючий у 1 інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Карпушової О.В. Собківа Я.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076147 від 05.12.2014р.;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 076147 від 05.12.2014 р. та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідну інформацію.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині не включення ОСОБА_1 . Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 076147 від 05.12.2014 р. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що у зв`язку із скасуванням рішенням суду постанов правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» та «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк», у відповідача відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Златобанк» було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 076147, за умовами якої, відкрито депозитний рахунок на користь ОСОБА_1 із початковою сумою вкладу 9000 Євро. Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 на ім`я позивача. Строк розміщення вкладу - до 10 грудня 2015 року. За умовами п. 1.1 вищезазначеної Угоди, підписанням цієї угоди вкладник в порядку статті 634 ЦК України приймає Публічну пропозицію Банку про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Відповідно до п.3.1 Угоди, приєднання фізичних осіб до Публічної пропозиції відбувається вцілому. Згідно з п. 3.4. Угоди, угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами, скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язання.

На виконання умов вказаної угоди, ОСОБА_2 було внесено кошти на депозит у розмірі 9000,0 євро з призначенням платежу "залучення коштів на депозит, угода 076147 від 05.12.2014 р.", що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 4 грудня 2014 року №777/БТ, ПАТ «Златобанк» було віднесено до категорії проблемних.

На підставі постанови Правління Національного банку України постанови від 12 травня 2015 року №310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13 травня 2015 року №99 "Про початок процедури ліквідації АБ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського В.І. строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 року до 12 травня 2016 року включно.

В газеті "Голос України" № 86 (6090) від 19 травня 2015 року було опубліковано офіційне повідомлення про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк".

На підставі Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 14 від 09 серпня 2012 року, згідно з п.6 ч.2 ст. 37, п.п. 2, 3, 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Златобанк" Славінським В.І. видано наказ від 08 квітня 2015 року № 164/1, яким, віднесено до нікчемних всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку.

Одночасно, наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Златобанк" Славінським В.І. від 09 квітня 2015 року № 165/1 "Про внесення змін до наказу 164/1 від 08.04.2015р. шляхом викладення його у новій редакції" віднесено до нікчемних всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку в якому, серед інших, наявна Угода про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 076147 від 05 грудня 2014 року.

Не погоджуючись із невключенням до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

В силу п. 3 ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом (тут та надалі норми Закону № 4452-VI у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ст. 27 вказаного Закону, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних (ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI).

В силу ч. 1 ст. 35 Закону № 4452-VI, тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Згідно ст.ст. 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

Частино 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Златобанк» було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 076147 (Договір банківського вкладу) (а.с. 11-12).

Відповідно до умов зазначеної Угоди, банк відкриває позивачу вкладний (депозитний) рахунок, з початковою сумою вкладу - 9000 євро строком до 10 грудня 2015 року, при цьому, вкладник, в порядку статті 634 ЦК України, приймає публічну пропозицію банку про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами.

Згідно виписки по особовому рахунку з 05.12.2014 р. по 08.08.2017 р., 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 внесено кошти на депозитний рахунок позивача у сумі 9 000 євро, з призначенням платежу "залучення коштів на депозит, угода 076147 від 05.12.2014" (а.с. 51).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач є вкладником, у розумінні приписів статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом, оскільки, вклад було розміщено на рахунку в ПАТ «Златобанк» до запровадження тимчасової адміністрації.

Однак, відповідачем не включено позивача до Переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до Наказу Уповноваженої особи Фонду «Про внесення змін до наказу №164/1 від 08.04.2015 р. шляхом викладення його у новій редакції» від 09 квітня 2015 року №165/1, віднесено до нікчемних всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу, в тому числі, транзакцію щодо переказу коштів на депозитний рахунок позивача (а.с. 57-58).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15 зазначено: « … При виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його Уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного Уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано Уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку».

Колегія суддів вважає, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, проте, це право не є абсолютним та кореспондується обов`язком встановити перед прийняттям рішення, обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися на встановлених та доведених обставинах, які за Законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема, щодо не включення особи до переліку вкладників.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем у Наказі №165/1 від 09 квітня 2015 року не зазначено жодну з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що дають можливість визнати нікчемною транзакцію щодо переказу коштів на депозитний рахунок позивача.

При цьому, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що в момент укладення договору банківського рахунку та здійснення транзакції щодо зарахування суми коштів на рахунок, позивач отримав перевагу щодо інших вкладників банку та не обґрунтовано, в чому така перевага полягала для позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 набув право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду.

Щодо доводів апелянта про те, що у зв`язку із скасуванням рішенням суду постанов правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» та «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк», у відповідача відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №826/2184/17 залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, якою: визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 13 лютого 2015 року №105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 12 травня 2015 року №310 «Про відкликання банківської ліценції та ліквідацію ПАТ «Златобанк»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року №99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 травня 2015 року №100 «Про внесення змін до рішення виконавчої Дирекції Фонду від 13.05.2015 року №99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року №391 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» на два роки до 13 травня 2018 року включно»; зобов`язано НБУ надати ПАТ «Златобанк» строк, встановлений частиною 7 статті 75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», за винятком використаного строку, який вичерпаний, для проведення дій з фінансового оздоровлення ПАТ «Златобанк» після проведення заходів з його ліквідації.

В силу ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що на час прийняття Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Златобанк» Наказу №165/1 від 09 квітня 2015 року, на підставі якого, позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, постанова Правління НБУ від 13 лютого 2015 року №105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» та постанова Правління НБУ від 12 травня 2015 року №310 «Про відкликання банківської ліценції та ліквідацію ПАТ «Златобанк» були чинними.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що відсутні правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Карпушова О.В. Собків Я.М.
Повний текст постанови виготовлено 25.11.2019 року