Справа № 826/13948/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2019 року № 826/13948/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 8-а; адреса для листування: 03113, м. Київ, вул. Лагерна, 46/48, а/с 52) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Києва, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування рішення,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Оріон» (надалі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (надалі - відповідач), про визнання протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 11 травня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що перевіряючими під час проведення перевірки не надано належної оцінки наявним первинним документам. Господарські операції з контрагентом позивача підтверджені належними первинними документами, які підтверджують формування показників податкової звітності товариства та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято не на підставі, та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, є необґрунтованими, прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, що має наслідком його неправомірність та є підставою для скасування.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав суду відзив на адміністративний позов, з підстав того, що перевіркою не підтверджується проведення господарських операція позивача з контрагентом, які відбулися та перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 28.02.2018 р. по 12.04.2018 р. на підставі направлень від 28.02.2018 р. № 329/26-15-14-01-05, № 330/26-15-14-1-05, № 581/26-15-14-06-03, № 704/26-15-14-03-02, № 1042/26-15-14-09, від 03.03.2018 р. №753/26- 15-14-03-04, від 05.03.2018 № 776/26-15-14-03-05, від 12.03.2018 №1537/26-15-17-02-39 виданих ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та на підставі Наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 09.02.2018 р. №2139, проведена планова виїзна перевірка Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., валютного - за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2017 р.

За результатами перевірки складено акт №284/26-15-14-01-05/14310709 від 26.04.2018 р. (надалі - Акт перевірки).

В акті перевірки встановлено наступні порушення:

п. 134.1 ст.134, пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування на загальну суму 844911 грн, в тому числі за 2015 рік - 94911 грн, 2016 рік - 94911 грн, 2017 рік - 844911 гривень; п.п. 49.18.3, п.п. 49.18.2 ст. 49, ст. 137.4 Кодексу, а саме Товариством подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію по податку на прибуток за 2016 рік з порушенням термінів подання; п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 10478 грн, в тому числі за: червень 2015 року у сумі 10478 гривень; п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме несвоєчасно сплачено суму ПДВ по деклараціям з податку на додану вартість; п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п.2 86.1 ст. 286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ, в змінами, п.п.5.б. п.5. на 2016 рік та п.п. 5.4 п. 5 на 2017 рік Положення «Про плату за землю в м. Києві» додатку 3 рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 із змінами та доповненнями. Занижена сума земельного податку становить б 514 424,58 гривень; ст. 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94 - ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме несвоєчасне надходження на рахунок ДП «НДІ «Оріон» валютної виручки в сумі 50 000,0 доларів США (еквів. 1 343 789,05 грн.) за контрактом від 13.03.2013 № 12HK11Y032ZY з фірмою «ВМ LIGHT ELECTRONIC TECHNOLOGY INVESTMENT GROUP LIMITED» (м. Гонконг, KHP); п. 2.8 глава 2, п. 3.5 глава 3 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 із змінами та доповненнями та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.01.2005 №40/10320, а саме встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 28796,51 гривень; п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України та вимог Порядку складання Звіту про КО, затвердженого наказом Мінфіну № 8 від 18.01.2016, неповне декларування у звіті про КО операцій з компанією «ВМ LIGHT COMPANY LIMITED» (Гонконг) за 2016 звітний рік у сумі 9 099 241,07 гривень; п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, р. ІП «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4, а саме, подання не в повному обсязі з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб (в податковому розрахунку за 3-4 квартал 2016, 1-4 квартал 2017, не вірно відображено ідентифікаційні номери фізичних осіб, що призвело до зміни платника податку та невірно зазначено ознаку доходу фізичних осіб, а саме « 170»); п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 сг. 57, пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1, пп. 168.4.4 п.168.4 ст. 168, п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, в результаті чого не сплачено (не перераховано) до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 7735628,77 гривень; п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 сг. 57, пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1, пп. 168.4.4 п.168.4 ст. 168, п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176, з урахуванням пп. 1.1 пп. 1.2 пп. 1.3 пп. 1.4 пп. 1.5 пп. 1.6 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI, зі змінами, в результаті чого несвоєчасно перераховано військовий збір на загальну суму 56302,19 грн. в т.ч.: за 2014 на суму 47004,21 грн., за січень 2015 на суму 7398,22 грн., за лютий 2015 на суму 1899,76 гривень; п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI, зі змінами, в результаті несвоєчасного подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за січень 2015, серпень 2016; ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, зі змінами, в результаті несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в жовтні - грудні 2013 р., січень 2014 р., січень -грудень 2015 р., січень - грудень 2016 р., січень - грудень 2017 р.

Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки позивачем подано заперечення до контролюючого органу, останнім листом від 14.05.2018 р. №22121/10/26-15-14-01-05 повідомив позивача, що висновки акту перевірки - залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято і податкове повідомлення-рішення 11.05.2018 р. №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 13098,00 грн, у тому числі за основним платежем 10478,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2620,00 грн.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомленням-рішенням позивач подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 26.07.2018 р. №24682/6/99-99-11-01-01-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення 11.05.2018 р. №.

Позивач вважає вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Ознайомившись з висновками, викладеними контролюючим органом в акті перевірки та в письмовому відзиві на позовну заяву, на підставі яких здійснено висновки акту перевірки, суд зазначає, що в межах даного спору слід встановити саме факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом з урахуванням умов спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (покупець), з однієї сторони, та ТОВ «Євроконтакт ЛТД» () (постачальник), з іншої сторони, укладено усний договір на поставлення товару в 2015 р.

В підтвердження виконання умов Договору позивачем надано суду наступні документи: Рахунок на оплату №1/080615 від 08.06.2015 р. (товар: ламінат RO3010 12x18 НН/НН R3 0050±0005/DI, у кількості 2 шт.; ламінат RO 4003С 12x18 у кількості 2 шт., ламінат RT/duroid 587 ONS 18x12 5R/5R R3 0100±0007/DI, у кількості 2 шт.; ламінат RT/duroid 588 ONS 18x12 2R/2R R3 0310±001/DI, у кількості 2 шт.; ламінат RT/duroid 6035НТС 12x18 SH/SH R3 0100±0007/DI, у кількості 2 шт.) на загальну суму з ПДВ 62868,00 грн, в т.ч. ПДВ 10478,00 грн; Платіжне доручення №392 від 25.06.2015 р. на загальну суму з ПДВ 62868,00 грн, в т.ч. ПДВ 10478,00 грн; Податкова накладна від 25.06.2015 р. №13 на загальну суму з ПДВ 62868,00 грн, в т.ч. ПДВ 10478,00 грн, які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 13303029 за запитом ДП «НДІ «ОРІОН» від 13.07.2015 р. № 13303029 зазначена податкова накладна була успішно зареєстрована 30.06.2015 р.

Вищезазначений товар отриманий позивач використав у своїй господарській діяльності за основним КВЕД 72.19 (Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук) а саме, як один з компонентів для виготовлення дослідних зразків мікроволнового модуля та синтезатору. Відповідно до «Журналу-ордеру і Відомості по рахунку 20 Виробничі запаси за жовтень 2015 року» зазначені матеріали були використані при виконанні замовлень « 55» та « 57».

Судом досліджено первинну документацію та встановлено, що в вищезазначених документах зазначено, який товар отримано, всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За пунктами 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. (п.200.1 ст.200 ПК України).

У той же час за приписами п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (надалі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до частини 1 статті 3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку відповідних сум до витрат чи до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, в тому числі, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару (послуг) та його оплати, а також наявність ділової мети отримання товару, пов`язаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 2.1 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Розділу 2 зазначеного Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Із зазначених правових норм вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

В матеріалах справи в повному об`ємі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом. Зазначені документи, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Позивач зазначає, що під час складання податкової звітності - заповнення податкової декларації з податку на додану вартість (додаток 5), - бухгалтером позивача було допущено технічну помилку, а саме невірно вказано ІПН контрагента. Помилка сталась через схожість назв компаній. Замість «Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроконтакт ЛТД» ()» було вказано «Товариство з обмеженою відповідальністю «НТЦ Євроконтакт» ()», з якою позивач мав відносини в 2013 році. В червні 2015 року між ТОВ «НТЦ Євроконтакт» та ДП «НДІ «ОРІОН» відносин не було.

Суд досліджено Додаток №5 по податковій декларації з податку на додану вартість за 2015 р та встановлено, що позивачем дійсно відображено наступні дані: рядок «Постачальник (індивідуальний податковий номер) - 52; «Період складання податкових накладних, інших документів» - 2015 р.; «Обсяг постачання (без податку на додану вартість)» - 52390,00 грн; «Сума податку на додану вартість» - 10478,00 грн.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Отже, висновки відповідача, які ґрунтуються лише на податковій інформації, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірного договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Контролюючи органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Також, Контролюючим органом не подано доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваного суб`єкта господарювання, судових рішень, вироків, не наведено доводів щодо здійснення Позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року по справі №826/16134/14 (адміністративне провадження №К/9901/9387/18).

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року по справі №816/3144/13-а (№К/9901/507/18); від 08 серпня 2018 року по справі №820/4428/17 (№К/9901/51373/18).

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, Суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з зазначеним вище контрагентом, який на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстрований, як платники податку на додану вартість, оформлені документи належним чином, зокрема, податкова накладна, отже позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11 травня 2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись положеннями статей 2, 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 8-а) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 11 травня 2018 року.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19; ) за рахунок державних асигнувань на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Оріон» (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 8-а; ) судові витрати у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій