Справа № 362/6604/19
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/6604/19
Провадження № 2-а/362/202/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

"22" листопада 2019 р.

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, який ухвалою від 06 листопада 2019 року було залишено без руху у зв`язку із поданням даного позову після закінчення строків, установлених законом без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали від 06.11.2019 року позивач звернувся до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Вказану заяву позивач обґрунтовує посиланням на норми статті 233 КЗпП України і статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці», що не обмежують строк звернення до суду із позовами про стягнення заробітної плати.

У заяві про поновлення пропущеного строку вказано підставу для такого поновлення порушення законодавства про оплату праці та права звернення до суду із позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження строком.

Так, вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, слід зважати на таке.

Зокрема, позивач, який проходив службу в органах Національної поліції України, мав особливий статус та був поліцейським, правовий статус і питання грошового забезпечення якого врегульовано спеціальним Законом України «Про національну поліцію».

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону України «Про національну поліцію»).

Тобто, позивач не є загальним суб`єктом цивільних правовідносин, а був спеціальним суб`єктом службовою особою, що обумовлено його перебуванням на публічній службі в органах Національної поліції України.

За нормами статті 94 Закону України «Про національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання; порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Отже, поданий позов не стосується стягнення заробітної плати в порядку норм КЗпП України та положень Закону України «Про оплату праці».

За змістом даного позову і його прохальної частини, предметом даного адміністративного позову є стягнення доплати за службу та індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про національну поліцію» і Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», що не є заробітною платою в розумінні трудового і цивільного законодавства України.

Як наслідок, слід зробити висновок, що посилання позивача на необмеженість строку для звернення до суду із вимогами про стягнення сум грошового забезпечення службової особи Національної поліції України є необґрунтованими і помилковими.

Згідно із нормою частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спірні правовідносини між сторонами охоплюють період з 2015 року по 30.04.2018 року.

Оскільки, даний позов подано 06.11.2019 року, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено встановлений процесуальним законом строк для подачі вказаного адміністративного позову.

При цьому, зазначені у заяві позивача від 18.11.2019 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду, підстави для визнання строків не пропущеними, не є поважними і такими, що вказують на дотримання позивачем строків звернення до суду, з вищенаведених причин.

Тобто, підстави, вказані позивачем у заяві від 18.11.2019 року про поновлення пропущеного строку, слід визнати неповажними.

За таких обставин, з урахуванням наведених положень процесуального закону, приходжу до висновку, що позовну заяву слід повернути позивачеві на підставі частини другої статті 123 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 169, 241 243, 248, 256 КАС України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача від 18.11.2019 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості провернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Cуддя

Дата складення повного рішення суду 22 листопада 2019 року.