Справа № 404/3345/19
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3345/19
Номер провадження 2-а/404/199/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 УПП у Кіровоградській області Півненко Олександра Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП у Кіровоградській області Півненко Олександра Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1114729 від 01 травня 2019 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №1 УПП у Кіровоградські області, лейтенантом поліції Півненко Олександром Васильовичем.

Просить розгляд справи проводити за його відсутності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 травня 2019 року відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1114729, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вважає дії відповідача та винесену постанову незаконною та прийняту з порушенням встановленого законодавства.

Відповідно до роз`яснень Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо використання патрульними пристроїв вимірювання швидкості TruCam від 13 жовтня 2018 року патрульна поліція використовує TruCam лише із розміщенням дорожніх знаків, що повідомляють про фото- відео фіксацію порушень, а саме дорожнім знаком 5.70 «Фото-відеофіксування порушень ПДР», на ділянках автодоріг міжнародного значення та в містах із підвищеним рівнем аварійності унаслідок перевищення швидкості. А також у місцях фіксації порушень швидкісного режиму службові транспортні засоби перебувають з увімкненими маячками синього кольору.

В супереч роз`яснення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо використання патрульними пристроїв вимірювання швидкості TruCam від 13 жовтня 2018 року та п.п 1.1.-1.5 Постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року №1306 в межах населеного пункту смт. Пантаївка відсутні дорожні знаки, що повідомляють про фото - відео фіксацію порушень ПДР.

На прохання пред`явити подорожній лист службового легкового автомобіля, а також іншого документа, яким підтверджується законність перебування відповідача на встановленій ділянці населеного пункту, а саме м. Знам`янка, вул. Маяковського, 67, було відмовлено. Таким чином, встановити чи було законним перебування відповідача на відповідній ділянці з засобом вимірювання швидкості руху TruCam ТС000429 та чи відповідало воно встановленому Плану розташування даних пристроїв затвердженого Департаментом патрульної поліції Національної поліції України не можливо.

Відповідно до оскаржуваної постанови швидкість руху транспортного засобу Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 фіксувалась спеціальним приладом вимірювання швидкості руху TruCam ТС 000429.

В реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки станом на 15 квітня 2019 року затвердженого ДП «Укрметрстандарт» існує вимірювач швидкості транспортного засобу лазерний, умовне позначення типу якого LТІ 20/20 TruCam ІІ, дата видачі сертифіката 26 грудня 2018 року.

Вважає, що зазначений в оскаржуваній постанові прилад вимірювання швидкості TruCam ТС000429 не відповідає засобам вимірювальної техніки, які затверджено ДП «Укрметрстандарт».

Відповідачем прохання пред`явити сертифікат на TruCam ТС000429 було відхилено. TruCam ТС000429 не відповідає встановленим вимогам законодавства України та не є сертифікованим, а отже не є достовірним доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Вказано, що в постанові ЕАВ № 1114729 від 01 травня 2019 року зазначено відверто неправдиві відомості. Місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , про що неодноразово повідомлено відповідача під час зупинки транспортного засобу.

Крім того, у графі «місце скоєння адміністративного правопорушення» зазначено м. Знам`янка, вул. Маяковського, 67, однак транспортний засіб Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції на території Олександрійської міської ради у смт. Пантаївка, при цьому транспортний засіб у період 01 травня 2019 року навіть не перетинав вул. Маяковського у м. Знам`янка, що підтверджується даними GPS-системи сигналізації StarLine S96 ВТ GSM-GPS.

Вважає, що дії відповідача та винесена постанова є незаконною та прийнятою з порушенням встановленого законодавства.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 17 травня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено судове засідання /а.с.14-15/.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду відзив, відповідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також носій інформації DVD-R.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 травня 2019 року інспектором роти № 3 батальйону № 1 УПП у Кіровоградській області Півненко Олександром Васильовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1114729, в якій зазначено, що 01 травня 2019 року об 11 год. 33 хв. в м. Знам`янка по вул. Маяковського, 67 керував т.з. Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 97 км в межах населеного пункту смт. Пантіївка з дозволеною не більше 50 км. на годину, вимірювання швидкості Трукам ТС000429, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАп.

Позивач не погоджується з винесеною щодо нього постановою та вказує, що жодного належного підтвердження допущення ним порушення вимог Правил дорожнього руху відповідачем у постанові не наведено. Вважає, що постанова складалася інспектором без врахування його зауважень та пояснень, не відображає дійсних обставин справи, винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо процедури складення та розгляду, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з п.4 розділу 1 вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу 3 вказаної Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у разі наявності заперечень щодо адміністративного позову, суб`єкт владних повноважень повинен, шляхом надання належних та допустимих доказів, довести правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Вимогами статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідач надав суду відеозапис з відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Так, під час дослідження оптичного диску з відеозаписом подій, які стали підставою складання постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача судом встановлено, що інспектором Півненко О.В. повно, всебічно і об`єктивно досліджені всі обставини справи, дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Правомірність застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam підтверджено наступним:

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11913, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25 вересня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000517 є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11913 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000517 до застосування.

Отже, факт вчинення правопорушення зафіксовано сертифікованим лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruCAM LTI 20/20 №ТС000429 та підтверджується роздруківкою файлу з пристрою. З фотознімка здійсненого приладом TruCam чітко видно, що попереду автомобіля позивача відсутні інші транспортні засоби, що також підтверджується фотографією його номерних знаків. Таким чином, вірогідність фіксування приладом TruCam швидкості руху іншого транспортного засобу, відсутня.

Таким чином, аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесення постанови, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає. При цьому суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.122, ст.ст.247, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст.72, 77,139, 241-246, 257-262, 286КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 УПП у Кіровоградській області Півненко Олександра Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20.11.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда