Справа № 240/9865/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2019 року

Київ

справа №240/9865/19

адміністративне провадження №К/9901/31881/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №240/9865/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області щодо невчасно виплаченої та недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2005-2007 роки відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, їх соціального захисту»;

- стягнути солідарно на її користь з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області кошти в розмірі 50 000 грн за заподіяння їй моральної шкоди.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулася з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Положеннями статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець не передбачив та обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №240/9865/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення моральної шкоди.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

О.А. Губська

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду