Справа № 440/1615/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р. Справа № 440/1615/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 31.07.19 року по справі № 440/1615/19

за позовом ОСОБА_1

до Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 18.04.2019 № 10;

- зобов`язати провести перерахунок пенсії за віком з визначеним розміром страхового стажу 28 років 04 місяць 21 день, індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 1,50134 та індивідуальним коефіцієнтом страхового стажу 0,28333, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки у розмірі 6188,89 грн.

В обгрунтування позову позивач зазначав, що 09.04.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії з 01.04.2019 пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2017, 2018 роки 6188,89 грн, із застосуванням особистого (індивідуального) коефіцієнта заробітної плати 1,50134 із застосуванням особистого (індивідуального) коефіцієнта стажу 0,28333. Водночас за твердженням позивача, відповідачем 02.05.2019 протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати 5377,90 грн в Україні за 2016, 2017, 2018 роки 6188,89 грн, оскільки це суперечить вище вказаному Закону.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що із засобів масової інформації у квітні 2019 року позивачу стало відомо, що після досягнення віку 60-ти років особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Так, при переході з пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ, повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати в Україні за попередні три роки, що тягне за собою значне підвищення розміру пенсії.

Позивач вказує, що отримав від відповідача в особі Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області індивідуальні відомості про застраховану особу та здійснив розрахунок свої майбутньої пенсії за віком за допомогою пенсійної програми «Майстер пенсійних розрахунків», яка є аналогом пенсійної програми, за допомогою якої територіальні органи Пенсійного фонду України здійснюють розрахунок (перерахунок) пенсій громадян. При здійсненні розрахунку, були використані дані персоніфікованого обліку про заробіток позивача, отриманий ним після набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон набрав чинності з 01 січня 2004 року).

За результатами проведеного перерахунку, розмір майбутньої пенсії позивача за віком, виходячи із середньої заробітної плати по Україні за 2016, 2017 та 2018 роки 6188,89 гри., із застосуванням особистого (індивідуального) коефіцієнта заробітної плати 1,50134, із застосуванням особистого коефіцієнта стажу 0,28333, повинен скласти 2632,60 грн.

На свою заяву про перехід на пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ, з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2017 та 2018 роки 6188,89 грн., із застосуванням особистого (індивідуального) коефіцієнта заробітної плати 1,50134, із застосуванням особистого (індивідуального) коефіцієнта стажу 0,28333 позивач отримав відмову відповідача в особі Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Відмова відповідача була сформована у вигляді колегіального Рішення за № 10 від 18 квітня 2019 року, засвідченого підписами посадових осіб управління, яким йому відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати 6188,89 грн. в Україні за 2016, 2017 та 2018 роки, так як це суперечить зазначеному Закону. В чім саме виникла така суперечність у Рішенні не зазначено

Позивач зазначає, що в аналогічних, на його думку, правовідносинах Верховний Суд України визловлював протилежну правову позицію, а саме: у постанові від 29 листопада 2016 року по справі № 21- 6331а15, у висновках Верховного Суду висловлених у постанові від 27 лютого 2018 року по адміністративній справі № 127/20256/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 577/2576/17, провадження № 11-731апп18.

Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій серед іншого зазначено, що відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. № 3723-XII (далі Закон №3723) пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону №1058, виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів державного бюджету України.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723, в тому числі частину якої складає пенсія по інвалідності згідно Закону №1058, адже статтею 37 Закону № 3723 встановлено, що - державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV ( далі-Закон №1058) та виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України".

При призначенні ОСОБА_1 з 29.04.2010 року пенсії по інвалідності відповідно Закону №3723 було перераховано також і пенсію по Закону №1058 з врахуванням набутого стажу та заробітку по дату звільнення з посади державного службовця 28.04.2010 року. При цьому розрахунок заробітку проведено з врахуванням показника заробітної плати за 2009 рік (1650,43грн.).

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017р. № 2148-VIII,- з 01.10.2017 року здійснено перерахунок пенсій, призначених по Закону №1058 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки (3764,40грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. В результаті проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1058 збільшився.

Відповідач вважає, що посилання апелянта на те що він звертається за призначенням пенсії за Законом №1058 вперше - не відповідає дійсності, адже він отримував пенсію по інвалідності згідно Закону № 1058 з 25.04.2006 року, та частину пенсії з 29.04.2010 року, бо саме Законом №3723 встановлено призначення пенсії відповідно до Закону №1058.

Єдиний випадок, який передбачає зміну показника середньої заробітної плати в Україні визначений статтею 45 Закону № 1058. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 45 Закону № 1058 передбачено, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення ( попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

При розрахунку пенсії позивачу з 29.04.2010 року згідно Закону №1058 враховано страховий стаж по 28.04.2010 року. Після останнього перерахунку з 29.04.2010 року набутий позивачем страховий стаж становить менше 24 місяців, а отже на думку відповідача, враховуючи вищезазначене права на відповідний перерахунок ОСОБА_1 немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 09.04.2019 позивач звернувся до Гребінківського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою про перехід на пенсію по віку, згідно з якою просив призначити пенсію за віком з 01.04.2018 відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати 6188,89 грн в Україні за 2016, 2017, 2018 роки, з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,50134 та індивідуального коефіцієнта страхового стажу 0,28333 /а.с. 28/.

Рішенням Гребінківского об`єднаного УПФУ № 10 від 18.04.2019 відмовлено ОСОБА_1 з 01.04.2019 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки (6188,89 грн), так як це суперечить нормам Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 30/.

Позивач не погоджуючись із указаним рішенням, звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Гребінківського об`єднаного УПФУ Полтавської області від 18.04.2019 № 10.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії вперше відповідно до Закону № 1058-IV) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями частини першої статті 10 Закону № 1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частинами першою та другою статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2006 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі із заявою про призначення-перерахунок пенсії згідно з якою просив призначити пенсію по інвалідності /а.с. 38/.

Протоколом від 13.07.2006 № 2251 позивачу призначено пенсію по інвалідності з 03.07.2006 відповідно до Закону №1058-IV /а.с. 39/.

29.04.2010 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі із заявою про призначення/перерахунок пенсії відповідно до якої просив призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" /а.с. 40/.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з частиною шостою статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п`ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, колегія суддів зазначає, що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ, у тому числі частину якої складає пенсія по інвалідності згідно з Законом №1058-IV.

Відповідно до пункту 4-3 розділу ХV Закону №1058-IV (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII) пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

У письмових поясненнях відповідачем зазначено, що позивачу призначено пенсію з 29.04.2010 по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ було перераховано також і пенсію відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням набутого стажу та заробітку по дату звільнення з посади державного службовця - 28.04.2010.

Крім того, відповідач зазначив, що розрахунок заробітку проведено з врахуванням показника заробітної плати за 2009 рік (1650,43 грн).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу з 03.07.2006 вперше була призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону №1058-IV, а в подальшому з 29.04.2010 позивач отримує пенсію за Законом №3723-ХІІ та частину пенсії за Законом № №1058-IV.

09.04.2019 позивач звернувся до Гребінківського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою про перехід на пенсію за віком /а.с. 28/.

Колегія суддів зауважує, що за приписами частини третьої статті 45 Закону №1058-IV (у редакції, чинній станом на 09.04.2019) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Разом з тим, після останнього перерахунку пенсії з 29.04.2010 набутий позивачем страховий стаж становить менше 24 місяців /а.с. 22-24/, а отже, враховуючи вище зазначене позивач не має права на перерахунок пенсії за віком з визначеним розміром страхового стажу 28 років 04 місяць 21 день, індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 1,50134 та індивідуальним коефіцієнтом страхового стажу 0,28333, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки у розмірі 6188,89 грн.

Враховуючи наведне, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про протиправним та скасування рішення Гребінківського об`єднаного УПФУ Полтавської області від 18.04.2019 № 10.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Гребінківського об`єднаного УПФУ Полтавської області від 18.04.2019 № 10.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року по справі № 440/1615/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 по справі № 440/1615/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський