Справа № 420/5614/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5614/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку ст.262 КАС України) справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» до Одеської митниці ДФС в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «ТБР Імпорт », за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2019/00446;

визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA500010/2019/000121/2 від 16.09.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

03.07.2019 року між ТОВ «ТБР Імпорт» (Покупець) та «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC.» , Китай (CN) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір №QJM-TBR2019 відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує ВАНТАЖНІ ТА ЛЕГКОВІ ШИНИ в асортименті, Виробник: «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC.» у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору.

Загальна кількість товару складає 182 штуки, загальна вартість товару становить 27185,34 доларів США.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Одеської митниці ДФС електронна митна декларація №UA500010/2019/025571 від 16.09.2019р. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів.

В митній декларації №UA500010/2019/025571 від 16.09.2019р. митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору.

16.09.2019 року на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів, позивачем було надано лист-пояснення ТОВ «ТБР ІМПОРТ».

Проте, Одеською митницею ДФС, всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої МД та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA500010/2019/00446 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500010/2019/000121/2 від 16.09.2019 р., яким митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні 178.00 Долари США за шт.

У винесеному Рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, та встановлено, що рівень митної вартості товару по товару №1 є більшим (2,36 дол. США / кг нетто) ніж заявлено декларантом (2,00 дол. США/кг нетто).

Не погоджуючись з рішенням митного органу, позивач 17.09.2019р. подав нову митну декларацію №UA500010/2019/025745 за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу X Митного кодексу України.

На думку позивача, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000121/2 від 16.09.2019 є протиправним, оскільки підстави коригування митної вартості зазначені в оскаржуваному рішенні є необґрунтованими.

По-перше: В рішенні про коригування митної вартості зазначено, в копії митної декларації країни відправлення від 21.07.2019 №00500691 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту). Вищевказане унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою.

Митницею не надано нормативно-правових обґрунтувань, чи є обов`язковим такий реквізит як данні контракту у митній декларації для експорту з КНР.

В рішенні про коригування митної вартості зазначено, у поданому до митного оформлення прайс-листі від ОСОБА_1 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданим прайс-листом та партією товару, яка ввозиться.

Прайс-лист від ОСОБА_1 року містить комерційну пропозицію продукції виробника необмеженому колу заінтересованих покупців та не має бути орієнтований безпосередньо на конкретну поставку.

В рішенні про корегування митної вартості зазначено, в копії митний декларації країни відправлення від 21.07.2019 №00500691 зазначено реквізити коносаменту який був виданий 23.07.2019 № YMLUM240093910.

Лист постачальника «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC.» від 16.09.2019 року підтверджує, що в митний декларації країни відправлення від 21.07.2019 №00500691 зазначений номер букингу (номер бронювання місця на судні).

В рішенні про корегування митної вартості зазначено, що у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Товар поставляється на умовах поставки «CFR Одеса»,

Відповідно до умов поставки CFR Одеса, страхування Товару не є обов`язковим, страхування товару не було здійснено Продавцем, та не здійснювалось Покупцем, про що митний орган був повідомлений Листом-поясненнями від 16.09.2019.

По-друге: Щодо обраного Відповідачем методу визначення митної вартості.

При коригуванні митної вартості відповідачем обрано, другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору, щодо ідентичних товарів.

Відповідно до п. 4 ст. 59 Митного кодексу, ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Проте, в рішенні про корегування окрім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надані ні пояснення, щодо зроблених коригувань, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувались митним органом при визначенні митної вартості.

Відповідачем не враховано вимоги ч.7 ст.59 Митного кодексу України, щодо визначення найменшої вартості ідентичних товарів. найменша така вартість.

З рішення про коригування митної вартості вбачається, що інформація про ідентичні товари митним органом отримана з МД UA500010/2018/010284 від 09.07.2018, проте ця вартість не є найменшою.

Так, Одеською митницею ДФС, було здійснено митне оформлення ідентичних товарів за час, найближчий до часу розмитнення товару позивачем: шини пневматичні гумові, нові, для вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 121, виробництво Китай, Торгівельна марка - SAFEHOLDER. Виробник - «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC.» , митна вартість яких є нижчою, аніж митна вартість зазначена в МД UA500010/2018/010284 від 09.07.2018, яка зазначена Митним органом, як підстава для корегування.

Зокрема, в МД UA500010/2019/021817 від 12.08.2019 митна вартість ідентичного товару становить 144,44 Долари США за одиницю, або 2,12 Долари США/кг нетто.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 26.09.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ст. 162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача Одеської митниці ДФС 01.10.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером ОДЕСА ЦОКК 419.

22.10.2019 року за вх. №38771/19 представником відповідача Лисенко В.В. (за довіреністю) надано відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UА500010/2019/025571 від 16.09.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Одеською митницею ДФС було встановлено, що документи, які надійшли на адресу позивача та документи, надані до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом мають розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) в копії митної декларації країни відправлення від 21.07.2019 №0050069 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту). Вищевказане унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

2) у поданому до митного оформлення прайс-листі від 18.07.2019 б/н відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже відсутні всі необхідні реквізити для встановлення зв`язку між поданим прайс-листом та партією товару, яка ввозиться.

3) крім того, в копії митної декларації країни відправлення 21.07.2019 №00500691 зазначено реквізиті коносаменту №YMLUM24009391Q, який був виданий 23.07.2019, тобто на момент оформлення митної експортної декларації коносамента не існувало.

Надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. 3) висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказану вимогу митниці про надання додаткових документів декларант позивача листом від 16.09.2019 повідомив про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть.

Отже, декларантом та його уповноваженою особою не було надано до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації, про що зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500010/2019/000121./2 від 16.09.2019.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових ми тої вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Отже, оскільки у митниці наявна інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами «шини пневматичні для вантажних автомобілів», за результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2), про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000121/2 від 16.09.2019.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, по товару №1 є більшим та складає - 2,36 долара СІЛА за кг нетто (МД № UA500010/2018/010284 від 09.07.2018), ніж заявлено декларантом - 2,00 долара США за кг нетто.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500010/2019/000121/2 від 16.09.2019.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012, Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2019/00446 від 16.09.2019 року та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією №UA500010/2019/025745 від 17.09.2019 року за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 року.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 36 657,46 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

З огляду на викладене, Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № UA500010/2019/000121/2 від 16.09.2019, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500010/2019/00446 від 16.09.2019 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси ТОВ «ТБР ІМПОРТ».

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» (ТОВ «ТБР ІМПОРТ» - далі), , адреса реєстрації: 02125, місто Київ, бульвар Перова, буд.11, здійснює наступні види економічної діяльності (за КВЕД): 22.11 Виробництво гумових шин, покришок і камер; відновлення протектора гумових шин і покришок; 22.19 Виробництво інших гумових виробів; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів. н. в. і. у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 50.20 Вантажний морський транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.07.2019 року між ТОВ «ТБР Імпорт» (Покупець) та «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC.», Китай (CN) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір №QJM-TBR2019, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує ВАНТАЖНІ ТА ЛЕГКОВІ ШИНИ в асортименті , Виробник: «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC.» у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору.

Ціна за товар визначена у Доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойс.

Сума контракту визначається згідно Інвойс, умови поставки визначаються на умовах CFR (Одеса) Інкотермс 2010 (а/с. 17-19).

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Одеської митниці ДФС електронна митна декларація №UA500010/2019/025571 від 16.09.2019 року, в якій митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору.

Для визначення митної вартості за електронною митною декларацією №UA500010/2019/025571 від 16.09.2019 року ТОВ «ТБР ІМПОРТ» надано до Одеської митниці ДФС наступні документи:

Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 18.07.2019;

Рахунок-проформа (Proforma invoice) №QJM/DNEP20190703 від 03.07.2019 року;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №TBR/QJ-19XY607 від 18.07.2019 року;

Коносамент (Bill of lading) №YMLUM240093910 від 23.07.2019 року;

Навантажувальний документ (Bordereau) №5732 від 13.09.2019 року;

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19С3702М8457/00269 від 22.07.2019 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №30 від 12.07.2019 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №36 від 02.09.2019 року;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 18.07.2019 року;

Розрахунок ціни (калькуляція) №TBR/QJ-19XY607 від 18.07.2019 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №QJM-TBR2019 від 03.07.2019 року;

Копія митної декларації країни відправлення №00500691 від 21.07.2019 року.

16.09.2019 року на вимогу Одеської митниці ДФС ТОВ «ТБР ІМПОРТ» надано лист-пояснення.

16.09.2019 року Одеською митницею ДФС винесено рішення №UА500010/2019/000121/2 «Про коригування митної вартості товарів».

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UА500010/2019/000121/2, головним державним інспектором Одеської митниці ДФС Волобуєвою О.О. сформовано картку відмови в прийняті і митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500010/2019/00446.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Стаття 19 Конституції України.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2-3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 Митного кодексу України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (частини 8, 9 статті 52 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

ВИСНОВКИ СУДУ.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

Підставами юридичного спору в даній справі стало винесення митними органом рішення про коригування митної вартості товарів позивача та як результат складення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За результатами митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UA500010/2019/025571 від 16.09.2019 року Одеською митницею ДФС винесено рішення №UА500010/2019/000121/2 «Про коригування митної вартості товарів» від 16.09.2019 року. В якому зокрема зазначено наступне:

«Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу (далі - Кодекс) визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органу доходів і зборів під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Кодексом. У зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

в копії митної декларації країни відправлення від 21.07.2019 №00500691 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту). Вищевказане унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

у поданому до митного оформлення прайс листі від ОСОБА_1 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданим прайс листом та партією товару, яка ввозиться;

в копії митний декларації країни відправлення від 21.07.2019 №00500691 зазначено реквізиті коносаменту який був виданий від 23.07.2019 №YMLUM240093910, тобто на момент оформлення митної експортної декларації коносамента не існувало.

Відповідно до наданого інвойсу поставка товарів здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті та додатку до нього, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта було повідомлено (за наявності) протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, декларантом листом від 16.09.2019 б/н повідомлено, що інших додаткових документів надано не буде. Крім того, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний, - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості товару митне оформлення яких вже здійснено по товару №1 є більшим №UА 500010/2018/010284 від 09.07.2018 - 2,36 дол США / кг нетто, ніж заявлено декларантом 2,00 дол США / кг нетто».

Суд вважає, що висновок митного органу про встановлення розбіжностей щодо умов поставки у наданих до митного оформлення документах не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо не зазначення реквізитів зовнішньоекономічного договору (контракту) в копії митної декларації країни відправлення.

Експортна вантажна митна декларація Китайської Народної Республіки від 21.07.2019 року № 00500691 у графі«номер договору» містить «QJM-TBR2019». Вказаний номер має договір закупки імпортного товару від 03.07.2019 року, що цілком спростовує зауваження митниці, оскільки вони не є достовірними.

Крім того, експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Китаї), до того ж містить данні про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування кількість та ціну товару, номера контейнерів, що в повній мірі співпадають з даними зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах на підставі яких була здійснена зовнішньоекономічна операція.

В експортній вантажній митній декларації Китайської Народної Республіки від 21.07.2019 року № 00500691, зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах CFR, кількість місць 182, сума - 27185,34 дол. США, номер контейнера TRLU8152012.

Експортна декларація також містить дані про постачальника («QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC»), найменування товару (шини для вантажних автомобілів, вага 13571,74 кг, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації №UA500010/2019/025571 від 16.09.2019 та поданих позивачем до митного оформлення документах, зокрема у пакувальному листі Б/Н від 18.07.2019, рахунку- проформі №QJM/DNEP20190703 від 03.07.2019; рахунку - фактурі (інвойс) TBR/QJ-19XY607 від 18.07.2019; коносаменті № YMLUM240093910 від 23.07.2019 року.

Посилання митного органу на неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою не відповідає дійсності.

Відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту) не впливає на числові значення складових митної вартості.

Зазначений висновок підтверджено в постановах Верховного Суду від 25.01.2019 року у справа №815/5398/17 та від 25.01.2019 року у справі №815/5823/17.

Щодо відсутності необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданим прайс листом та партією товару, яка ввозиться.

В рішенні про коригування митної вартості зазначено, що у поданому до митного оформлення прайс-листі від ОСОБА_1 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданим прайс-листом та партією товару, яка ввозиться.

Прайс-лист від ОСОБА_1 року містить комерційну пропозицію продукції виробника необмеженому колу заінтересованих покупців та не має бути орієнтований безпосередньо на конкретну поставку.

Згідно Словника іншомовних соціокультурних термінів, прайс-лист (від англ. price - ціна + list - список) систематизований збірник цін (тарифів) за групами та видами товарів і послуг (це те, що і прейскурант).

Щодо реквізитів коносаменту який був виданий 23.07.2019 №YMLUM240093910.

У митній декларації країни відправлення від 21.07.2019 №00500691, в графі що має назву «Номер букингу (коносаменту)» зазначений саме номер букингу М240093910, тобто, номеру бронювання місця на судні, дата букингу в митній декларації країни відправлення відсутня.

Номер букингу М240093910, в митній декларації країни відправлення співпадає з номером букингу, що зазначений в коносаменті від 23.07.2019 № YMLUM240093910 в графі «букинг».

Лист постачальника «QINGDAO QJ INDUSTRIAL INC» від 16.09.2019, який було надано на вимогу митного органу, також підтверджує, що в митний декларації країни відправлення від 21.07.2019 № 00500691 зазначений саме номер букингу.

Посилання в митній декларації країни відправлення на номер букингу не свідчить про наявність розбіжностей та про можливе заниження позивачем митної вартості товарів.

Крім того, як вбачається з експортної декларації та коносаменту, товар, його вага та кількість, номер контейнеру співпадає, тобто оцінюваний товар можливо ідентифікувати, а підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару у даному випадку відсутні.

Так, суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин висновок Верховного Суду викладений у постанові від 22.04.2019 року по справа №815/6242/17:

«Так, здійснюючи контроль за правильністю визначення митної вартості задекларованого товару, Митниця зазначила, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення № 00093668 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється; в копії митної декларації країни відправлення від 20 вересня 2017 року №00093668 зазначено реквізити коносаменту, який був виданий 23 вересня 2017 року, тобто на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносаменту ще не існувало; в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах від б/н від 16 серпня 2017 року, від 30 жовтня 2017 року відсутні підписи та печатки посадових осіб банку.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам Митниці, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару, а також на вимогу митного органу на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у частині другій статті 53 МК України.

Судами належним чином надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам та обґрунтовано відхилено доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару.

Зокрема, суди зазначили, що не знайшли свого підтвердження доводи Митниці щодо неналежного оформлення банківських документів, оскільки в платіжних дорученнях міститься відмітка - «TASCOMBANK JSC (FORMERLY BANK STANDART) виконано, 26 жовтня 2017 року, код банку MINIUA22, електронний підпис є коректним», що свідчить про проведення та підписання вказаних документів електронним підписом.

З приводу посилання Одеської митниці ДФС на те, що в копії митної декларації країни відправлення № 00093668 зазначено реквізити коносаменту, який був виданий 23 вересня 2017 року, тобто на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносамент ще не існував, суди попередніх інстанцій встановили, що на митній декларації країни відправлення № 00093668 відсутня дата (20.09.2017 - «дата подання декларації»). Крім того, відповідно до листа «QINGDAO ODYKING TYRE CO., LTD» у графі «номер букингу (коносаменту)» зазначений номер букингу («booking note» (дозволяє резервувати (бронювати) місце на судні)), який співпадає з номером коносаменту, який безпідставно не взятий до уваги митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Разом із цим, інвойс від 19 вересня 2017 року № OD17X0768B містить інформацію про ціну на товар; повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості. Крім того, надана до митного органу проформа до контракту містить інформацію про найменування товару, кількість, ціну, загальну суму до сплати.

Тобто, вказані документи містять відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар.

Отже, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

При цьому, суди попередніх інстанцій правильно зауважили, що митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не вказано інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Водночас, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів».

Відтак, із викладено вбачається, що зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Щодо твердження відповідача про відсутність інформації щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення.

Як зазначено у всіх товаросупровідних документах, товар поставляється на умовах поставки «CFR Одеса»,

Умови CFR («Cost and Freight» «Вартість і Фрахт») Правил Іncoterms 2010 - означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Термін CFR зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

В пункті БЗ Обов`язки Покупця розділу CFR («Cost and Freight» «Вартість і Фрахт») Правил Іncoterms 2010 (назва порту відвантаження) зазначено, що укладення договору страхування не є обов`язком Покупця.

В пункті A3 Обов`язки Продавця розділу CFR («Cost and Freight» «Вартість і Фрахт») Правил INCOTERMS 2010 (назва порту відвантаження) правил Іncoterms, 2010 зазначено, що укладення договору страхування не є обов`язком Продавця.

А оскільки відповідно до умов поставки CFR Одеса, страхування Товару не є обов`язковим, страхування товару не було здійснено Продавцем, та не здійснювалось Покупцем, про що митний орган був повідомлений листом-поясненнями ТОВ «ТБР ІМПОРТ» від 16.09.2019 року, який був поданий до митного оформлення.

Згідно з ч. 1, 2 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед іншого є:

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (п.8 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

Отже, якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, входять до митної вартості товарів.

В підтвердження митної вартості товару ввезеного на територію України за контрактом, позивачем подані відповідні документи.

Одеською митницею ДФС не надано фактичних даних, які б засвідчували, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи ознаки підробки, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, Верховний Суд у Постанові від 24.09.2019 року у справі № 807/1131/13-а зазначив:

«Суд касаційної інстанції має підстави вважати, що аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника».

Крім того, у спірному рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу всупереч положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Слід звернути увагу на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Верховний Суд у Постанові від 04.09.2018 року у справі № №818/1186/17 (провадження №К/9901/51204/18) сформував наступну правову позицію:

«Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для коригування митної вартості товарів слугувала інформація з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) ДФС України щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню».

Так, Верховний Суд у Постанові від 21.02.2018 року у справі № 820/17417/14 зазначив, що «Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше».

Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція щодо застосування відповідних норм права, зокрема, у постановах від 02.07.2019 року по справі №160/8573/18, від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 29.07.2019 року по справі №815/5354/16.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність оспорюваних рішень, то належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем під час здійснення митного оформлення товару було надано всі необхідні та передбачені чинним законодавством документи, на основі яких можливо встановити митну вартість товару, що переміщується через митний кордон України. Відповідачем, в свою чергу, обґрунтованість використання другорядного методу визначення вартості товару не доведена, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Одеської митниці ДФС за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «ТБР ІМПОРТ» за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2019/00446.

Визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA500010/2019/000121/2 від 16.09.2019 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок державних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» суму судового збору за подання адміністративного позову за:

платіжним дорученням № 237 від 19.09.2019 року у сумі 1 921, 0 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.);

платіжним дорученням № 236 від 19.09.2019 року у сумі 1 921, 0 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБР ІМПОРТ» - , адреса реєстрації: 02125, місто Київ, бульвар Перова, буд. 11,адреса листування: 49051, м. Дніпро, а/с. 3159, телефон: , електронна адреса:

Одеська митниця ДФС - адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, , телефон , факс: , електронна адреса:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.