Справа № 193/1151/19
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/35/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

21 листопада 2019 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кащук Д.А.,
за участі секретаря Ратушної В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Мудраченко В.М.
розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївської області лейтенанта поліції Лененко Ігоря Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної поліції в Миколаївської області Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївської області лейтенанта поліції Лененко Ігоря Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної поліції в Миколаївської області Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДП18 №472310 від 18.08.2019 року.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 серпня 2019 року він автомобілем МАN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09 липня 2019 року, з спеціалізованим напівпричіпом H/ПР- Самоскид, марки КЕМРF, модель SКМ 35-3, номерний знак НОМЕР_3 , який належать на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 09.07.2019 року, перевозив вантаж - ячмінь в морпорт «НІБУЛОН».
Зазначає, що під час руху о 09 год. 30 хв. по вул. Скороходова в м. Миколаєві на перехресті вулиць Скороходова та Мала Морська, він порушив вимоги дорожнього знаку 4.11 рух прямо з табличкою 7.5.2 та здійснив рух праворуч, чим порушив п. 8.4. Правил дорожнього руху України. Там же він був зупинений співробітником поліції, яка назвалася інспектором роти № 2, батальону № 4 УПП в Миколаївській області капралом поліції Шидловською Наталею Ростиславівною, яка винесла постанову та притягнула позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклала стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Дане правопорушення позивач визнав і не оскаржував дії поліцейського про притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення .
Проте, після розгляду інспектором поліції ОСОБА_3 скоєного ним правопорушення, притягнення його до адміністративної відповідальності та її від`їзду, до місця перебування позивача автомобілем під`їхав на патрульному автомобілі ще один екіпаж патрульної поліції, з якого вийшов інспектор поліції, який назвався лейтенантом поліції ОСОБА_4 . Стверджує, що інспектор Лененко І.О. без будь яких підстав став обходити та обдивлятись автомобіль з напівпричепом, яким керував позивач, а потім вказав йому на неглибокий поріз на корді наружної шини напівпричіпа і повідомив, що на шині є місцеве пошкодження (поріз шини) і внаслідок цього позивач порушив п.31.4.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч1 ст.121 КУпАП України.
В подальшому, 18 серпня 2019 року в 09 год 23 хв. відповідач розглянув на місці адміністративну справу стосовно позивача та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 472310 та прийняв рішення про накладення стосовно позивача штрафу у розмірі 340 гривень. В постанові інспектором вказано, що позивач керував автомобілем по вул. Дмітрієва в м. Миколаїв, що на думку позивача не відповідає дійсності, тому що після притягнення позивача до адміністративної відповідальності, він перебував на місці його зупинки інспектором Шидловською Н.Р., окрім того, час нібито скоєного позивачем правопорушення є 09 год. 10 хв., тоді як в 09 год. 33 хв. 18 серпня 2019 року стосовно позивача розглядалась адміністративна справа інспектором Шидловською Н.Р., що підтверджується постановою серії ЕАВ № 1431128.
Зазначає, що з винесеною відносно нього постановою він не згоден, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Позивачем були надані пояснення інспектору поліції про те, що автомобіль з напівпричіпом має шини, які відповідають нормам, передбаченим Правилами дорожнього руху України, а твердження інспектора поліції ні чим не обгрунтовані і є не допустимими, діями інспектора порушено закони та підзаконні акти, які регламентують їх діяльність.
Також звертає увагу суду на те, що автомобіль MAN TGX 18.440 номерний знак НОМЕР_5 та спеціалізований напівпричіп Н/ПР-Самоскид, марки KEMPF, модель SKM 35-3, номерний знак НОМЕР_3 , які належать на праві власності ОСОБА_2 пройшли 11 липня 2010 року технічний контроль, який було проведено суб`єктом проведення обов`язкового технічного контролю ТОВ «Д.І.О.-ТРЕЙДЕР ІНТЕРНАЦІОНАЛ», про що було надано протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу № 00050-03145-19 та № 000-50-03195. В протоколах технічного контролю зазначено: транспорті засоби після технічного контролю визнано технічно справними.
Крім того, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення, фото, відеозйомка відсутні. В порушення вимог ст.ст. 251. 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. Отже, на думку позивача, постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2019 року.
Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.
Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилався на вимоги ПДР України, КУпАП, зазначивши, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на ті обставини, що під час патрулювання 18.08.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лененком Ігорем Олеговичем, разом з напарником, було прийнято рішення зупинити вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.440 з державним номерним знаком НОМЕР_1 разом з напівпричепом KEMPF з державним номерним знаком НОМЕР_3 на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», який рухався по вулиці Дмитрієва біля будинку 29. Після чого інспектор Лененко І.О. підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1, 2.4 а) ПДР України. Водій надав документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.31.4.5 б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, було прийнято рішення про складання щодо позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що на відеозаписі зафіксовано факт порушення п. 31.4.5 б) ПДР України, а саме на задній вісі вантажного автомобіля MAN TGX 18.440 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , встановлено та експлуатується колесо, шина якого має місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини. На відеозаписі зафіксовано факт складення інспектором постанови про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпаП. Вважає винесену постанову обгрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В судове засідання позивач та його представник з`явились, повністю підтримують позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Додатково позивачем в судовому засіданні надані пояснення, згідно яких позивач зазначив, що його машина перед виїздом пройшла обов`язковий техогляд, була повністю у справному стані, машина тільки місяць пригнана з Німеччини, має ідеальний технічний стан, в тому числі і всі шини були практично нові та без пошкоджень. Спочатку на нього склав протокол один екіпаж поліції за проїзд на заборонений знак, він погоджується з цим правопорушенням. Коли перший екіпаж вже від`їхав, під`їхав другий екіпаж поліції, який склав на нього протокол за поріз шини. Він не був зупинений другим екіпажем в процесі руху транспортного засобу та за порушення ПДР, а стояв статично на місці зупинки першим екіпажем поліції, коли під`їхав другий екіпаж. Інспектор обійшов машину, прикинув візуально поріз, який був поверхневий, знаходився між протектором та кордом та не оголював корд і безпідставно склав на позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце його проведення, згідно поданого відзиву на позов проти позовних вимог заперечує, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник третьої особи до суду пояснення стосовно позовних вимог позивача не направив, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце його проведення.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та його представника, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ДП18 №472310 від 18.08.2019 року, винесеною інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївської області лейтенанта поліції Лененко Ігорем Олеговичем, позивача ОСОБА_1 за порушення п. 31.4.5. ПДР (шина колеса має місцеві пошкодження (поріз і
розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.8).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 31.4.5 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
Відповідно до пункту 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач керував технічно несправним автомобілем, а саме: задня ліва шина колеса має місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголює корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В якості доказу вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем долучено до матеріалів справи диск, який містить два файли з відеозаписом.
Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні диску з відеозаписами з патрульного відеореєстратора, запис починається з того, що інспектор поліції обійшов по кругу транспортний засіб позивача, оглянув його, та в подальшому диск містить запис складання інспектором постанови про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП України.
Також судом встановлено, що запис починається з моменту того, як автомобіль стоїть в статичному стані і поліцейський розпочав розгляд адміністративної справи, тобто відеодоказів, що підтверджують безперервність відеозйомки від моменту руху автомобіля до його зупинки за порушення ПДР і подальших дій щодо розгляду адміністративної справи на розгляд суду не подано.
З оглянутого відеозапису не можливо встановити порушення позивачем Правил дорожнього руху, зазначених відповідачем в оскаржуваній постанові.
Крім того, з приводу допустимості вказаного відеозапису, як належного доказу, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення, або фотографування, та наявність такого відеозапису чи фотознімку взагалі, що є порушенням вимог статті 283 КУпАП щодо змісту постанови.
Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.
З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення ДП18 №472310 від 18.08.2019 року посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надані відповідачем відеофайли № та № від 18 серпня 2019 року не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Отже, в силу зазначених вище положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України відеозапис з камери поліцейського є неналежним доказом у даній справі, а тому суд не враховує вказаний доказ під час розгляду справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові КАС ВС від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17, де зазначено, що у разі фіксації правопорушення технічними засобами, зазначення даних про таку фіксацію у постанові є обов`язковим.
Інші докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".
Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.
Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 №472310 від 18.08.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Разом із тим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій поліцейського, оскільки незаконним вважається діяння, яке суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснено поза межами компетенції відповідного органу чи посадової особи. В той же час, у даному випадку поліцейський при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв як посадова особа на підставі наданих йому законом повноважень.
Крім того, правове значення для позивача мають не дії, а саме рішення поліцейського, яке прийняте за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення та яким його притягнуто до адміністративної відповідальності.
З врахуванням зазначених обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївської області лейтенанта поліції Лененко Ігоря Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної поліції в Миколаївської області Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст.19, 20, 72, 74, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 283, 295 КАС України, ст.ст.33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївської області лейтенанта поліції Лененко Ігоря Олеговича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ДП18 № 472310 від 18 серпня 2019 року, винесену Інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївської області лейтенантом поліції Лененко Ігорем Олеговичем за ч.1 ст.121 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн..
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, закрити.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 листопада 2019 року.
Суддя: Д.А.Кащук