Справа № 1.380.2019.000696
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8784/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Кушнерика М.П., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладення штрафу, за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року (суддя першої інстанції Кухар Н.А., м. Львів),

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області) про визнання протиправними дій Головного управління Держпраці у Львівській області спрямованих на призначення та проведення інспекційного відвідування на підставі наказу від 19.12.2018 3063-П та направлення на проведення позапланової перевірки від 19.12.2018 №2863; визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 15 січня 2019 року № ЛВ3980/451/АВ/ФС про накладення штрафу у розмірі 148920 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення і постановити нове - про задоволення позову. Аргументуючи незгоду, вказав, що не було досліджено всі докази, проігноровано доводи позивача. У рішенні суду не вказано нормативного обґрунтування обов`язку здійснення нарахування і проведення виплати індексації заробітної плати за листопад 2018 року саме у цьому місяці. Не було дано оцінки тому факту, що було проведено виплату індексації працівниками 3 грудня 2018 року. Отже, відсутнє порушення, яке стало підставою притягнення позивача до відповідальності. Також інспекційне відвідування було проведено за зверненням ОСОБА_2 , місце проживання якої не підтверджено. Відповідне звернення на гарячу урядову лінію не підлягало розгляду як анонімне. Апелянт зауважив, що прийняття рішення контролюючим органом про проведення перевірки та проведення її з порушенням законодавства призводить до визнання такої незаконною та відсутності правових наслідків. Крім того, скаржник зазначає, що судом не було надано оцінки усім доводам позивача.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про законність і обґрунтованість судового рішення, безпідставність доводів апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивача Назарок А.Р. підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Звернув увагу суду на безпідставність твердження представника відповідача щодо необхідності виплати індексації саме у листопаді 2018 року з огляду на положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також зауважив, що автор звернення, яке стало підставою для здійснення інспекційного відвідування, відкликала свою заяву.

У судовому засіданні представники відповідача пояснили, що оскільки надійшло звернення громадянки на урядову гарячу лінію щодо порушень позивачем законодавства про працю, були підстави для проведення інспекційного відвідування, яке було проведено у відповідності до чинного законодавства. Висновки, викладені в акті щодо допущених порушень відповідають фактичним обставинам справи.

Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 20.12.2018 по 21.12.2018 ГУ Держпраці у Львівській області було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства про працю, відповідно до направлення № 3063 від 19.12.2018 та наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 19.12.2018 № 3063-П, у зв`язку зі зверненням фізичної особи від 17.12.2018 вх. № П-1424.

За результатами інспекційного відвідування було складено акт ЛВ3846/451/АВ від 21.12.2018, згідно якого встановлено, зокрема, що підприємцем не забезпечено нарахування та виплату індексації грошових доходів працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за листопад 2018 року.

21 грудня 2018 року ГУ Держпраці у Львівській області винесено припис № ЛВ3980/451/АВ/П про усунення виявлених порушень, а саме вимог ч. 4 ст. 79 КЗпП України, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» до 04.01.2019.

15 січня 2019 року начальником ГУ Держпраці у Львівській області Вільховою О.О. прийнято постанову № ЛВ3980/451/АВ/ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 148920 грн на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за порушення позивачем вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання цієї постанови протиправною, виходячи з наступного.

Спірні відносини регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26.04.2017 № 295, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (далі-Порядок №509), Конвенцією МОП № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України № 1985-IV від 08.09.2004.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області затвердженого наказом Мінсоцполітики від 27.03.2015 № 340 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю.

У відповідності до п.п. 50 цього ж пункту Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Львівської області.

Державний нагляд за дотриманням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою унормовано, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення повинні здійснювати заходи контролю у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 2 вищезазначеного Закону при здійсненні контрольних заходів повинні бути дотримані вимоги статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21,частини третьої статті 22 цього Закону.

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені п. 5 Порядку № 295.

Підпунктом 2 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Суд встановив, що 17.12.2018 до Головного управління Держпраці у Львівській області надійшло електронне звернення ОСОБА_7 , яка стверджувала, що працювала у позивача у цеху по виробництву взуття у жовтні 2018 року. Після місяця стажування останні відмовились оформити її офіційно на роботу та не заплатили обіцяної заробітної плати за жовтень. При цьому вказала, що інші працівники також працюють без відповідного оформлення.

Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній службі України з питань праці та її територіальних органах, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 16.11.2016 року №1339 (далі - Порядок №1339) визначає процедуру приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян та ведення діловодства за зверненнями громадян у Державній службі України з питань праці (далі - Держпраці) та її територіальних органах.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 1339 передбачено, що звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою під час особистого прийому або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії») чи письмовим (надісланим поштою або переданим громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства (у тому числі під час особистого прийому). Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядком №1339 громадяни України мають право звернутися до Держпраці та її територіальних органів відповідно до функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Пунктом 5 розділу І Порядку № 1339 звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Розділом ІІ Порядку № 1339 визначено порядок приймання, попереднього опрацювання та реєстрації звернень громадян.

Пунктами 5-7 Порядку № 1339 визначено, що звернення громадян мають бути оформлені відповідно до вимог статті 5 Закону. У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина та викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковано або написано від руки розбірливо і чітко, підписано особою (групою осіб) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або інформацію про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Письмові звернення без зазначення місця проживання, не підписані автором (авторами), а також такі, зі змісту яких неможливо встановити авторство, визнаються анонімними.

Звернення, оформлене без дотримання вимог статті 5 Закону, повертається заявникові з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів з дня надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 Закону. Копія такого звернення та другий примірник роз`яснення залишаються у справі підрозділу із роботи зі зверненнями громадян.

Письмове звернення, отримане за допомогою Інтернету, засобів електронного зв`язку (електронне звернення), перед реєстрацією роздруковується на папері.

Електронне звернення приймається на визначену електронну адресу або шляхом заповнення електронної форми, яка розміщується на офіційному веб-сайті Держпраці та її територіальних органів.

Датою подання електронного звернення є дата надходження звернення на визначену електронну адресу або дата заповнення електронної форми та її відправлення. Якщо електронне звернення надійшло на визначену електронну адресу у неробочий день, датою подання електронного звернення вважається наступний після нього робочий день.

Розміщена на офіційному веб-сайті Держпраці електронна форма повинна мати графи для зазначення громадянином свого прізвища, імені, по батькові, місця проживання, електронної поштової адреси (відомостей про інші засоби зв`язку з ним), викладення суті порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги, зазначення дати подання звернення.

Отже, з аналізу наведених норм можна дійти висновку, що електронне звернення повинно відповідати наступним вимогам та містити:

прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина та викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги;

електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або інформацію про інші засоби зв`язку з ним.

При цьому, застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про звернення громадян» та п. 5 розділу ІІ Порядку № 1339 встановлено, що письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Отже, не підлягають розгляду звернення оформлені без дотримання вимог статті 5 Закону України «Про звернення громадян» та анонімні звернення.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу ІІІ Порядку № 1339 звернення громадян підлягають розгляду керівництвом Держпраці та її територіальних органів відповідно до розподілу функціональних повноважень.

Опрацювання звернень громадян структурними підрозділами Держпраці та її територіальними органами відповідно до резолюції спрямовується на об`єктивне вирішення порушених авторами звернень питань, підготовку та супроводження прийняття рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись, надання відповідних роз`яснень, у тому числі за результатами вивчення та перевірки на місцях викладених у зверненнях обставин, проведення інших заходів.

Таким чином, з наведеного слідує, що після отримання звернення відповідний орган проводить перевірку такого звернення на дотримання вимог статті 5 Закону України «Про звернення громадян», яка містить вимоги, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення ОСОБА_7 від 17.12.2018, яке надійшло на урядову «гарячу» лінію і було скеровано до Головного управління Держпраці у Львівській області містило усі обов`язкові реквізити, зокрема:

1) прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина та викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги;

2) електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або інформацію про інші засоби зв`язку з ним.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до п. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Отже, з наведеного слідує, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у прийнятті такого.

Крім того, суд зазначає, що подана представником апелянта фотокопія заяви вказаної громадянки про відкликання заяви про порушення її прав на оплату праці у зв`язку з відсутністю претензій також свідчить про реальність вказаної особи , однак така заява не може бути визнана як підстава для визнання інспекційного відвідування неправомірним.

Доводи апелянта про те, що автор вказала неправильну адресу, оскільки вказана громадянка там не зареєстрована, електронна пошта не відповідає прізвищу цієї особи, зазначений телефонний номер знаходиться поза зоною досяжності, апеляційний суд відхиляє, оскільки ані Законом України «Про звернення громадян», ані Порядком № 1339 не встановлено обов`язку органу, до якого надійшло звернення перевіряти обов`язкові реквізити зазначені у такому зверненні, зокрема адресу реєстрації, електронну адресу та засоби зв`язку.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що реквізити електронної пошти необов`язково мають збігатися з прізвищем особи, а місце проживання - відповідати місцю реєстрації.

Отже, оскільки електронне звернення ОСОБА_7. від 17.12.2018 було встановленого Порядком № 1339 зразка й містило усі необхідні реквізити, перевірка яких не входить до повноважень відповідача, підстав для визнання такого звернення анонімним і відмови у перевірці повідомлених фактів порушення законодавства про працю у відповідача не було .

Суд першої інстанції також правильно відхилив покликання позивача на статтю 26 Закону України «Про звернення громадян», оскільки встановити, що повідомлена особою у зверненні інформація може бути наклепом на стадії прийняття до розгляду такого звернення та перевірки наведеної інформації у такому зверненні неможливо.

Встановити чи дійсно наведена інформація у зверненні є наклепом можливо лише після проведення перевірки такої інформації, що було реалізовано відповідачем шляхом проведення інспекційного відвідування позивача.

Апеляційний суд також звертає увагу на вимоги Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV від 08 вересня 2004 року, статтею 12 якої передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Згідно статті 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про законність дій відповідача щодо призначення та проведення інспекційного відвідування на підставі наказу від 19.12.2018 3063-П та направлення на проведення позапланової перевірки №2863 від 19.12.2018 є правильними.

По суті виявленого порушення апеляційний суд зазначає наступне.

Так, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17 липня 2013 року (із змінами внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України №55 від 03 березня 2016 року) встановлено механізм накладення фінансових санкцій у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення штрафи накладаються Головою управління Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлені трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 3-7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Згідно частини другої цієї статті норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Індексація грошових доходів населення, до яких відноситься і заробітна плата, є державною соціальною гарантією згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Отже, з наведеного слідує, що індексація заробітної плати є державною соціальною гарантією, яка передбачена також і Кодексом законів про працю України, вона є мінімальною державною гарантією в оплаті праці.

Як видно з матеріалів справи, позивачем не нараховано та не виплачено у листопаді 2018 року працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 індексацію грошових доходів працівників, що підтверджується встановленням відповідним працівникам заробітної плати з 01.01.2018 в розмірі 3723 грн відповідно до наказу № 1 та відомостями нарахування заробітної плати за січень-листопад 2018 року.

Доводи апелянта щодо нарахування та виплату індексації у грудні 2018 року суд відхиляє з таких підстав.

Згідно статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою КМУ від 17.07.03 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Індексація нараховується в разі, якщо величина індексу споживчих цін, обчисленого наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, установлений у розмірі 103 %. Індексації підлягають грошові доходи в межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб.

Абзац 3 п.1-1 Порядку № 1078 передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним і публікується в офіційних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 1 додатку № 1 до порядку № 1078 передбачено що індекс споживчих цін для визначення порогу індексації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін, починаючи з березня 2003 року.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Оскільки посадові оклади працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлено з 1 січня 2018 року в розмірі 3723 грн, величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації 103 % у вересні 2018 року.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У жовтні 2018 року (до 10 числа) було опубліковано індекс споживчих цін у періодичних офіційних виданнях, отже з першого числа листопада повинно було здійснюватися підвищення доходів працівників.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний нарахувати індексацію доходів працівникам за вересень з 1 листопада 2018 року.

Згідно відомостей про нарахування заробітної плати за січень-листопад 2018 року, які були надані до перевірки під час інспекційного відвідування, індексація у вказані місяці не нараховувалася і не виплачувалася.

Цей факт не заперечується апелянтом.

Отже, оскільки законодавством чітко визначено, що індексація мала бути нарахована з 1 листопада 2018 року, її необхідно було виплатити у цьому ж місяці.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо нарахування та виплати зазначених доходів працівникам у грудні 2018 року нарахованих за листопад 2018 року.

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив доводи апелянта про те, що доведено факт виплати 3 грудня 2018 року індексації за листопад з таких підстав.

Згідно позиції Європейського Суду з прав людини висловленої у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Статтею 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено обов`язок суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Отже, позивач був зобов`язаний під час здійснення заходу державного нагляду (контролю) надати інспектору праці всі наявні документи щодо нарахування та виплати працівникам індексації за листопад 2018 року, оскільки такі за версією позивача підтверджують виплату доходів за період перевірки.

Проте, такі документи надані не були, а акт інспекційного відвідування, в якому зафіксовано невиплату індексації у листопаді 2018 року, був підписаний позивачем без зауважень.

При цьому, під час проведення інспекційного відвідування позивачем надано пояснення у формі заяви про те, що нарахування індексації заробітної плати не проводилось та не виплачувалось у листопаді 2018 р., щодо виплати такої у грудні позивач не вказав, що свідчить про те, що на час проведення інспекційного відвідування нарахування та виплати індексації не було.

Суд першої інстанції правильно поставився критично до пояснень працівників позивача щодо виплати їм 3 грудня 2018 року індексації за листопад 2018 року, оскільки такі були надані цими особами без попередження про кримінальну відповідальність. Крім того, вказані особи перебувають у підпорядкованості позивача і об`єктивність їх тверджень не може бути визнана такою, що «поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність застосування до позивача штрафу відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Стосовно доводів апеляційної скарги на відсутність у рішенні суду спростувань всіх тверджень позивача, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки з рішення суду першої інстанції зрозуміло мотиви, з яких він дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, ненадання детальної оцінки кожному з аргументів представника позивача, не свідчить про невмотивованість або необґрунтованість.

Апеляційний суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість судового рішення.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.000696 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді М. П. Кушнерик
А. Р. Курилець
Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.