Справа № 1.380.2019.005620
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005620
У Х В А Л А

19 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Сільник Н.Є.

за участю:

представника відповідача - Кулініч О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду та заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не поновлення ОСОБА_1 пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у поновленні ОСОБА_1 пенсії від 27.05.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою судді від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з позовною позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. Зава умотивована тим, що позивач немає юридичних знань та не знає особливостей пенсійного законодавства, тому був впевнений, що не має права на поновлення пенсії до моменту визначення механізму виплати пенсії у законодавстві України або до укладення договору між державами. Про порушення його права на отримання пенсії позивачу стало відомо з моменту звернення до адвоката в Ізраїлі. Зазначив, що відповідні обставини зумовило укладення з адвокатом договору про надання правової допомоги на підставі якого адвокат звернувся до ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про поновлення виплати пенсії позивачу. Втім, відповідач 27.05.2019 листом № 1977/03.11-36 відмовив позивачу у поновленні пенсії з підстав, що позивачем не було дотримано вимог щодо особистого звернення із заявою про поновлення пенсії. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом, тому просить суд вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

19.11.2019 від представника ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Клопотання мотивує тим, що позовні вимоги позивача за період з 27.08.2018 до моменту звернення до суду виходять за межі шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом. Просив клопотання задовольнити, а позов залишити без розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду просив відмовити.

Суд, заслухавши доводи представника відповідача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази, що стосуються строку звернення до суду, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окрім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд встановив, що ОСОБА_1 отримує з 2005 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

27.02.2018 ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю де прийнятий на консульський облік у консульському відділі посольства України.

Як встановив суд та не заперечується відповідачем, саме з цього моменту позивачу припинено виплату пенсії за віком.

12.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до адвоката Вадима Меламеди в Ізраїлі для надання йому правової допомоги щодо припинення виплати пенсії.

Як стверджує позивач, саме після надання адвокатом юридичної допомоги йому стало відомо про порушення його прав на отримання пенсії, що зумовило звернення представника позивача до Пенсійного фонду України із заявою від 12.03.2019 «Про призначення/перерахунок пенсії».

27.05.2019 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надав ОСОБА_1 відповідь листом № 1977/03.11-36, у якому повідомило, що позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії з підстав, що заява про поновлення виплати подається особисто.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом 30.10.2019.

Суд встановив, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у поновленні ОСОБА_1 пенсії від 27.05.2019 у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення позивачу виплати пенсії, то така бездіяльність є триваючою, тому строки у даному випадку не застосовуються.

Відносно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату пенсії з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Зазначені норми пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009.

Водночас ч. 2 цієї статті встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже наведені обстави свідчать, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом, оскільки бездіяльність є триваючою, рішення оскаржене у межах шестимісячного строку, а строки щодо вимоги про поновлення виплати пенсії будуть вирішуватись судом під час розгляду справи по суті, зокрема встановлення законності причин та підстав припинення виплати пенсії позивачу.

Суд наголошує, що положення статті 122 КАС України не повинно тлумачитись у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Водночас, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Так, Європейський суд з прав людини у п.27 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює у собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає у себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду у встановлений ст. 122 КАС України строк, тому строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено, а відтак клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 121, 123, 240, 248, 250, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду у справі № 1.380.2019.005620 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.11.2019.

Суддя Р.М. Брильовський