Справа № 553/2050/18
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2050/18
Провадження № 2-а/553/12/2019
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15.11.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Крючко Н.І.,

при секретарі - Конновій Є.В.,

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного міського військового комісаріату, Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив скасувати постанову військового комісара Полтавського НОМЕР_1 міського військового комісаріату Турченка О.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №119 видану 14 вересня 2018 року, ч. 1 ст. 210 КУпА, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях складу такого правопорушення.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Волков Д.В. в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засіданння позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи.

Представник відповідача Полтавського об`єднаного міського військового комісаріату в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити слухання справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Відповідач Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 вересня 2018 року провідним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 210 КУпАП та винесено постанову військовим комісаріатом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та накладено на ОСОБА_1 адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 119 грн. за несвоєчасне повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну своїх облікових даних, а саме зміни місця роботи, чим ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 210 КУпАП.

З даною постановою позивач не погодився, оскільки дана постанова №119 видана 14 вересня 2018 року, винесена уповноваженим органом без жодного доказу, який би вказував на наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що спірна постанови винесена відповідачем, з підстав, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку призовників у Полтавському ОМВК несвоєчасно повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну своїх облікових даних, а саме зміну місця роботи, чим порушив вимоги ст. 210 КУпАП.

При цьому, дана постанова не містить події адміністративного правопорушення (час, місце, спосіб вчинення).

Зміст постанови, а саме зазначення формулювання відповідачем правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , як в протоколі про адміністративне правопорушення, такі і в оскаржуваній постанові не відображає конкретної суті дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , оскільки вони не містять ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП, зокрема змісту норм відповідного закону, в порушенні яких він обвинувачується, необхідних для вирішення справи.

Згідно зі ст. 210 глави 15 «Адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління» КУпАП, порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу тягне за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення зазначеного порушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від десяти до п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Статтею 210 КУпАП передбачено зазначену відповідальність за порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку. Правила військового обліку регламентуються Положенням «Про військові комісаріати», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2013 р. № 3895 , і Положенням «Про військовий облік військовозобов`язаних і призовників», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1994 р. № 3776 , і виконуються згідно з Інструкцією з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затвердженою Наказом Міністра оборони України від 15 грудня 2010 р. № 6607 , тощо. У цих документах установлено, що правилами військового обліку є такі правила, які використовуються державними органами, що займаються обліком військовозобов`язаних і призовників, для своєчасного виявлення цих осіб, які проживають на території, що обслуговується військкоматом, визначення їх кількісної-якісної характеристики, забезпечення організованого проведення чергових призовів на військову службу, здійснення контролю за виконанням ними вимог законодавства про військовий обов`язок і військову службу. Ці правила необхідні для своєчасного оформлення бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації й воєнного часу та оперативного забезпечення достовірною інформацією щодо змін облікових даних, яка сприятиме повноті й достовірності ведення військового обліку у військових комісаріатах. Відповідно до вищезазначеного, порушеннями правил військового обліку є невиконання встановлених цими положеннями та інструкцією правил військового обліку військовозобов`язаних і призовників в облікових органах. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, міністерствами й іншими центральними органами виконавчої влади. П

Слід вказати, що відповідачем не в повному обсязі під час адміністративного провадження досліджена сама подія правопорушення, зокрема спосіб, місце т час вчинення правопорушення, оскільки про такі обов`язкові елементи події адміністративного проступку, ні в протоколі, ні в постанові не відображено.

Слід вказати, що особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В ході судового розгляду справи відповідачем на адресу суду не надано доказів на спростування даних обставин.

Таким чином, стороною відповідача на адресу суду не надано доказів, які б містили інформацію щодо порушення вчиненого безпосередньо позивачем адміністративного правопорушення та які б підтверджували б правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КпАП України.

Таким чином, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 210 КУпАП, не з`ясував всіх фактичних обставин справи, тим самим порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №119 видану 14 вересня 2018 року, за ч. 1 ст. 210 КУпА.

При цьому, вимоги позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП до задоволення не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) від 07 грудня 1984 р. № 8073-Х3 , справи про адміністративні правопорушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу розглядають військові комісаріати. Також у зазначеній статті вказано, що від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення й накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Отже, за своєю правовою природою відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема на підставі ч.1 ст.210 КУпАП, є виключною компетенцією уповноваженого органу, в цьому випадку військового комісара.

В свою чергу суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки з названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, в іншому випадку це тлумачилось би порушенням принципу розподілу влади.

Таким чином, заявлена вимога позивача про закриття провадження у справі, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП, є такою, що порушує завдання адміністративного судочинства та є такою що відносить до компетенції органу уповноваженого розглядати вказане порушення.

Керуючись ст. ст. 5, 8,9, 72, 243 , 251 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, , суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного міського військового комісаріату, Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову військового комісара Полтавського НОМЕР_1 міського військового комісаріату Турченка О.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №119 видану 14 вересня 2018 року, ч. 1 ст. 210 КУпА.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко