Справа № 0807/2858/2012(6-а/316/14/19)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 0807/2858/2012(6-а/316/14/19)
(суддя Куценко М.О., м. Енергодар)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 вересня 2019 року про відмову у поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання виданого у справі №0807/2858/2012(6-а/316/14/19) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 серпня 2019 року звернулась до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання виданого у справі №0807/2858/2012(6-а/316/14/19), в які просить суд поновити строк для пред`явлення виконавчого листа виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 26.08.2014 року у справі №0870/2858/2012 до виконання.

Заява обґрунтована тим, що добровільного виконання рішення не відбулось. Боржник лише здійснив перерахунок щорічної одноразової допомоги, проте її не виплачено. Зазначає про те, що не поновлення позивачу строку для пред`явлення виконавчого листа буде свідчити про те, що судове рішення так і залишиться невиконаним а невелює факт звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 вересня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Ухвала суду мотивовано тим, що пасивна позиція стягувача, а саме те, що після отримання нею виконавчого листа та протягом багатьох років після його повернення по закінченню строку пред`явлення, нею не було вжито жодних заходів, як-то: повторне пред`явлення виконавчого документу, певний контроль, звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, вказує на те, що ОСОБА_1 не вживала будь-яких дій на реалізацію своїх прав. Заявником взагалі у заяві не зазначено обставин та не надано суду будь-яких доказів, як б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення заявником, як стягувачем процесуальних дій у визначений законом строк, як не вказано і те, що обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, а суд, в свою чергу не може безпідставно поновлювати строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржила його до апеляційного суду. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заяву задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд при прийнятті оскаржуваної ухвали не надав достатньої оцінки ситуації, що склалась, та підтримав позицію держави у цьому випадку щодо невиконанням зобов`язань перед позивачем та не надав можливості реалізувати своє право.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року позов ОСОБА_1 до УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості,- задоволено частково та УПСЗН зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2010 та 2011 роки (а.с. 49).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 року вищевказана постанова суду першої інстанції залишена без змін (а.с. 69-70).

26.08.2019 року за зазначеною справою судом був виданий виконавчий лист №0807/2858/2012 (провадження № 2-а/807/101/12).

Згідно з розпискою, що міститься на довідковому аркуші страви, виконавчий лист отриманий ОСОБА_1 26.08.2014 року.

Строк пред`явлення вищевказаного виконавчого листа до 02.10.2014 року.

Згідно відмітки у виконавчому листі (а.с.90), виконавчий лист був повернутий стягувачеві ОСОБА_1 06.10.2014 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на момент пред`явлення для виконання), тобто, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, про що державним виконавцем 06.10.2014 року винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (а.с. 92).

Відповідно до частини 1 статті 376 КАС України (в редакції чинній на час звернення позивача з заявою до суду) стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно в межах строків, установлених законодавством.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", (в редакції, що була чинною на час видачі виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України "Про виконавче провадження", (в редакції, що була чинною на час видачі виконавчого документа) передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", (в редакції, що була чинною на час видачі виконавчого документа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 06 жовтня 2014 року позивачу повернуто виконавчий лист у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, про що державним виконавцем 06.10.2014 року винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (а.с.92).

Тобто, позивачу ще у 2014 році стало відомо про те, що нею, як стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, натомість, як вбачається з матеріалів справи вперше з заявою про поновлення такого строку позивач звернулася до суду 19 червня 2019 року, тобто більш як через п`ять років, що є досить тривалим строком.

Сам по собі факт встановлення позивачу інвалідності не може бути визнано судом поважною підставою для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа, оскільки заявником не наведено конкретних життєвих обставин, що мали об`єктивно непереборний характер, та унеможливили вчасне подання виконавчого листа до виконання. Посилаючись на систематичне лікування, заявник не надала суду відповідних належних та допустимих доказів дійсного перебування її на лікуванні у період, зокрема з моменту отримання постанови про повернення виконавчого листа до звернення до суду. Також, заявником не доведено суду, що характер її лікування був таким, що зробив неможливим вчасне звернення виконавчого листа до виконання.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає і про те, що позивач не позбавлений права скористатися послугами представництва для реалізації свого права.

Заявником у поданій заяві не зазначено обставин та не надано суду будь-яких доказів, як б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення заявником, як стягувачем процесуальних дій у визначений законом строк, як не вказано і те, що обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, що в свою чергу позбавляє суд можливості надати оцінку таким обставинам та за наявності підстав поновити цей строк.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України», судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 вересня 2019 року у справі №0807/2858/2012(6-а/316/14/19) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко