Справа № 808/2371/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
05 листопада 2019 року (13 год. 05 хв.)Справа № 808/2371/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В., секретар судового засідання Стовбур А.Ю.,

за участю представника відповідача Палажченка В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі відповідача ), в якому просить:

скасувати протокол №1 житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2018;

зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_4 поновити позивача на облік як особу, що потребує поліпшення житлових умов при звільнені з військової служби.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_1 з 21.11.1983 по 02.12.2017 перебував на військовій службі. За період служби в лавах збройних сил позивача поставлено на облік, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов. 02.12.2017 наказом командира військової частини №68-РС позивача звільнено у запас в зв`язку з закінченням строку контракту. 24.01.2018 за наслідками засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 позивача знято з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, про що того ж дня винесено відповідний протокол. Однак, позивач не погоджується із вказаним рішенням та вважає його таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. З посиланням на приписи п.3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006, зазначає, що позивач має 34 роки вислуги на військовій службі, а відтак законодавством України гарантовано військовослужбовцям, які мають вислугу понад 20 років право на забезпечення жилими приміщеннями для постійного користування. Крім того за період проходження військової служби позивач отримав захворювання, котре призвело до інвалідності, яке пов`язане з проходженням військової служби. З урахуванням вищезазначеного вбачається, що позбавлення позивача права на отримання житла суперечить ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 13.07.2018. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

09.07.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 21257), в якому зазначає, що позивач у своєму позові посилається на п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ №1081 від 03.08.2006. Однак, військова частина за своїми функціями не має повноважень розподілу та забезпечення військовослужбовців житлом. Житлова комісія військової частини веде облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Так, позивач був звільнений з військової служби у запас за пунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу (згідно ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), то відповідно до п. 2.16, 2.18 Наказу Міністра оборони України від 30.11.2011 №737 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями та п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (зі змінами) військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду. Однак, стаття звільнення позивача не передбачає подальшого перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Позивач був ознайомлений з вимогами вищевказаних нормативних документів під особистий підпис 24.01.2018. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.07.2018 розгляд справи відкладено до 15.08.2018.

У період з 14.08.2018 по 17.08.2018 суддя ОСОБА_2 була відсутня на роботі, що підтверджується відповідною довідкою вих. № 02-35/18/39 від 21.08.2018, у зв`язку із чим судове засідання, призначене на 15.08.2018 перенесено на 20.08.2018.

Ухвалою суду від 20.08.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 0840/2763/18.

У зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі № 0840/2763/18, сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судовому засіданні 05.11.2019.

Ухвалою суду від 05.11.2019 провадження у справі поновлено.

У судове засідання позивач не прибув, про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі позивача за наявними у справі доказами.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 05.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У період з 15.11.2019 по 22.11.2019 суддя ОСОБА_2 була відсутня на роботі, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 № 02-35/19/93, яка міститься в матеріалах справи.

Заслухавши заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

16.03.2010 ОСОБА_1 , уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

13.06.2015 наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 126 відповідно до п. 8 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» старшому прапорщику ОСОБА_1 техніку частини продовжено строк військової служби понад встановлені строки на період з 13.06.2015 до оголошення демобілізації.

02.10.2017 ОСОБА_1 подано рапорт командиру в/ч НОМЕР_2 про звільнення з військової служби у запас як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту.

02.12.2017 наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 68-РС старшого прапорщика ОСОБА_1 , техніка транспортного відділу 331 складу топографічних карт звільнено з військової служби у запас за пунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абз. 2 ч.3 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

24.01.2018, на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , старшого прапорщика ОСОБА_1 знято з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, про що свідчить витяг з протоколу № 1 від 24.01.2018. Підставою слугувало те, що старший прапорщик ОСОБА_1 був звільнений у запас за пунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, а відтак він втратив можливість перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Вважаючи прийняте житловою комісією військової частини НОМЕР_2 рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України у статті 47 проголошено, що кожен має право на житло.

Відповідно до пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.06 № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (Порядок), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно пункту 22 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

У відповідності до пункту 24 Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за № 24/20337, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція).

Так, відповідно до пункту 1.3 Інструкції, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби; надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням); надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України; надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі; оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу.

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції, з метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), гарнізонах створюються житлові комісії.

При цьому, згідно пункту 1.11 Інструкції, усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.

Так, повноваження житлових комісій визначені у п.п.10.1.-10.3. Інструкції.

Зокрема, житлові комісії у ЗС України створюються з метою взяття військовослужбовців на облік (зняття з обліку) осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі звільнених у запас або у відставку, що залишаються перебувати у військових частинах на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли або пропали безвісти під час проходження військової служби, а також з метою контролю за розподілом жилих приміщень та надходженням жилих приміщень і погодженням розподілу відповідно до вимог чинного законодавства України (п.10.1 Інструкції).

Згідно пункту 10.2 Інструкції, у своїй роботі житлові комісії керуються Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Житловим кодексом Української РСР, цією Інструкцією та іншими актами законодавства України.

Відповідно до пункту 10.11 Інструкції, до повноважень житлової комісії військової частини належать, в тому числі, зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з пунктом 29 Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.06 №1081, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Водночас, за правилами пункту 30 Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, які не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Також, згідно до абзацу першого пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 30.11.11 № 737, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за №24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Відповідно до пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями військовослужбовці, зараховані на квартирний облік після набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року №1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають вислугу на військовій службі менше ніж 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишаються на цьому обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання.

Пунктом 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.

Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.

Судом встановлено, що наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 68-РС від 02.12.2017, звільнено старшого прапорщика ОСОБА_1 , техніка транспортного відділу 331 складу топографічних карт з військової служби у запас за пунктом «ї» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абз. 2 ч.3 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Протоколом № 1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2018 позивач знятий з квартирного обліку разом з членами своєї сім`ї, у зв`язку із звільненням з військової служби.

Відповідно до пункту а) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно з пунктами і) та ї) частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці: які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.

Так, суд звертає увагу, що прапорщика ОСОБА_1 звільнено у запас за пунктом «ї» частини 8 статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто у зв`язку із закінченням дії контакту.

Вказаний факт також не заперечується позивачем у своєму позові.

Також, судом встановлено, що позивач звертався до Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із заявою про внесення змін до наказу про звільнення, із зазначенням причини звільнення - «за станом здоров`я».

Разом з цим, ОСОБА_1 звертався до із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_5 щодо розгляду заяв ОСОБА_1 та зміни причини звільнення з військової служби; зобов`язати військову частину НОМЕР_5 внести зміни до наказу №68-РС від 02.12.2017, зазначивши причину звільнення з військової служби ОСОБА_1 за п.п."б" п.1 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 у справі № 0840/2763/18, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Зазначене рішенням набрало законної сили 20.02.2019.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби з підстав, не передбачених пунктом 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями та абзацу 1 пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, а звільнений у зв`язку із закінченням дії контракту, суд приходить до висновку, що житлова комісія військової частини НОМЕР_2 , приймаючи рішення від 24.01.2018, викладене у протоколі № 1, про зняття з обліку ОСОБА_1 , діяла у межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, оскільки відповідно до пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, звільнення з інших підстав є підставою для зняття з квартирного обліку.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого житловою комісією рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Стефанова, 1, ) про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.11.2019.

Суддя Ю.В. Калашник