Справа № 240/10967/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/10967/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Черноліхова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування до трудового стажу проходження ним військової служби з 12 листопада 1971 року по 05 листопада 1973 року, навчання у Новочорторийському радгоспі-технікумі МСГ УРСР з 1970 року по 1974 рік, період роботи з 01 січня 1977 року по 23 липня 1985 року, з 01 серпня 1985 року по 05 лютого 1988 року, з 10 лютого 1988 року по 06 липня 1988 року, з 10 серпня 1988 року по 01 лютого 1989 року, з 01 лютого 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року згідно із записами у трудовій книжці;

- зобов`язати відповідача врахувати до трудового стажу проходження ним військової служби з 12 листопада 1971 року по 05 листопада 1973 року, навчання у Новочорторийському радгоспі-технікумі МСГ УРСР з 1970 року по 1974 рік, період роботи з 01 січня 1977 року по 23 липня 1985 року, з 01 серпня 1985 року по 05 лютого 1988 року, з 10 лютого 1988 року по 06 липня 1988 року, з 10 серпня 1988 року по 01 лютого 1989 року, з 01 лютого 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року та здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням зазначених періодів;

- допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. При призначенні пенсії та визначенні її розміру відповідачем не зараховано до загального трудового стажу вказані періоди військової служби, навчання і роботи. Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивач вважає протиправними, оскільки вони протирічать положенням пенсійного законодавства.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

30 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить адміністративний позов залишити без задоволення. Вказує, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 12 листопада 1971 року по 05 листопада 1973 року та роботи з 10 серпня 1988 року по 01 лютого 1989 року, оскільки зазначені періоди вже враховано до стажу, що підтверджується інформацією про періоди страхового стажу, які враховано при розрахунку пенсії. Документи за період навчання в Новочорторийському радгоспі-технікумі МСГ УРСР з 1970 по 1974 року до заяви про призначення пенсії додані не були, тому цей період і не враховано до загального трудового стажу. Враховуючи, що позивачем не надано до матеріалів пенсійної справи та позовної заяви належних доказів, на підставі яких можливо підтвердити відпрацьовані ним людинодні за період роботи з 01 січня 1977 року по 23 липня 1985 року в колгоспі "Комунар" (КСП «Ксаверівський»), тому підстави для зарахування їх до стажу для призначення пенсії позивачу відсутні. В записі № 2 від 01 серпня 1985 року трудової книжки позивача (період роботи з 01 серпня 1985 року по 05 лютого 1988 року) підставою внесення запису «Прийнятий в члени колгоспу згідно поданої заяви» визначено «ліцевий рахунок», без номера та дати, що не відповідає вимогам законодавства щодо заповнення трудових книжок. Аналогічно, в записі №5 від 10 лютого 1988 року трудової книжки (період роботи з 10 лютого 1988 року по 06 липня 1988 року) підставою внесення запису «Прийнятий в члени колгоспу «Пам`ять Леніна» с.Селянщина Черняхівського району Житомирської області на посаду ветфельдшера» визначено «Пр№2» без дати, що також є порушенням законодавства щодо заповнення трудових книжок. Щодо періоду роботи в колгоспі « Ленінський шлях» с. Крученець з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року запис трудової книжки від 02 квітня 1998 року підставу внесення запису також зазначено «Пр№4 від» без дати. Враховуючи, що ОСОБА_1 не надано до матеріалів пенсійної справи та позовної заяви належних доказів, на підставі яких можливо підтвердити відпрацьовані ним людинодні за періоди роботи з 01 серпня 1985 по 05 лютого 1988 року, з 10 лютого 1988 року по 06 липня 1988 року, з 01 лютого 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року в колгоспах, тому підстави для зарахування їх до стажу для призначення пенсії позивачу відсутні.

14 листопада 2019 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що період проходження військової служби підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 , період навчання - дипломом Щ НОМЕР_2 від 01 березня 1974 року, всі спірні періоди роботи - записами у трудовій книжці. Основним документом, який підтверджує наявність в особи трудового стажу, є трудова книжка, відповідальність за оформлення якої покладено на роботодавця. Крім того, відмітив, що посилання відповідача на відсутність номерів та дат особових рахунків у записах трудової книжки як на підставу неврахування цих періодів роботи до загального трудового стажу носить формальний характер, не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що вплинуло на розмір призначеної пенсії.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача з 2013 року та отримує пенсію за віком.

На запит адвоката позивача від 19 вересня 2019 року (а.с. 13) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надано відповідь № 28722/03 від 25 вересня 2019 року (а.с. 14), в якій зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи за 1977-1979 роки, 1983-1987 роки, 1988-1990 роки, 1996 рік відповідно до записів трудової книжки, оскільки підстави внесення записів не містять всіх необхідних реквізитів, зокрема, номерів та дат особових рахунків. Відповідно до архівної довідки № 62 від 15 травня 2013 року, виданої РКУ "Трудовий архів", за періоди з 1977 року по 1979 рік, з 1983 року по 1987 рік відомостей нарахування заробітної плати не виявлено, за 1988-1990 роки, 1996 рік книги обліку нарахування заробітної плати колгоспника ПСПО "Крученець" на зберігання до архіву не надходили. Інші документи, які підтверджують дані періоди роботи, в пенсійній справі відсутні.

Неврахування відповідачем всіх зазначених вище періодів військової служби, навчання і роботи до загального трудового стажу стали підставою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі пунктом 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Основного Закону визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В силу приписів частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058-IV), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно із частинами 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що єдиною підставою для визначення трудового стажу є трудова книжка, а у разі її відсутності або відповідних відомостей у ній уточнюючі довідки або рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Отож, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

Як вбачається із трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 (а.с. 16-21):

- 01 січня 1977 року ОСОБА_1 прийнятий в колгосп "Комунар" на посаду ветфельдшера (запис № 1);

- 23 липня 1985 року звільнений з посади ветфельдшера (запис № 2);

- 01 серпня 1985 року прийнятий в колгосп "Комунар" на посаду ветфельдшера (запис № 3);

- 05 лютого 1988 року ОСОБА_1 звільнений з посади ветфельдшера (запис № 4);

- 08 лютого 1988 року позивача прийнято в члени колгоспу "Пам`ять Леніна" с. Селянщина Черняхівського району на посаду ветлікаря (запис № 5);

- 06 липня 1988 року звільнений з членів колгоспу "Пам`ять Леніна" з посади ветлікаря (запис № 6);

- 10 серпня 1988 року прийнятий на посаду ветфельдшера Новопольської дільничної ветлікарні (запис № 7);

- 01 лютого 1989 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади ветфельдшера Новопольської дільничної ветлікарні по переводу в колгосп "Заповіт Ілліча" (запис № 8);

- 01 лютого 1989 року прийнятий на посаду ветлікаря в колгоспі "Заповіт Ілліча" с. Окілок (запис № 9);

- 01 червня 1989 року розрахований з посади ветлікаря колгоспу "Заповіт Ілліча" с. Окілок по переводу в колгосп "Ленінський шлях" с. Крученець (запис № 10);

- 01 липня 1989 року прийнятий на посаду ветлікаря в колгосп "Ленінський шлях" с. Крученець (запис № 11);

- 02 квітня 1998 року звільнений з колгоспу "Ленінський шлях" (запис № 12).

Також в трудовій книжці колгоспника є записи про виконані річні мінімуми трудової участі в суспільному господарстві (людинодні) за 1977-1997 роки (а.с. 19, 21).

Враховуючи те, що обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця та матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів роботи) є неправдивими або недостовірними, суд приходить до висновку, що наведеними відомостями трудової книжки колгоспника стверджується факт роботи позивача в колгоспі "Комунар" з 01 січня 1977 року по 23 липня 1985 року, з 01 серпня 1985 року по 05 лютого 1988 року, в колгоспі "Пам`ять Леніна" з 08 лютого (а не з 10 лютого, як помилково вказав позивач) 1988 року по 06 липня 1988 року, в колгоспі "Заповіт Ілліча" з 01 лютого 1989 року по 01 червня 1989 року, в колгоспі "Ленінський шлях" з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року, який є достатньою підставою для підтвердження вказаного стажу та проведення перерахунку пенсії.

Зазначеними записами трудової книжки колгоспника підтверджено також трудовий стаж ОСОБА_1 за період роботи на посаді ветфельдшера Новопольської дільничної ветлікарні з 10 серпня 1988 року по 01 лютого 1989 року, однак, як вказано в інформації про періоди страхового стажу, які враховано при розрахунку пенсії, зазначений період вже був віднесений органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача при призначенні йому пенсії. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження періоду навчання позивач надав суду копію диплома серії НОМЕР_4 від 01 березня 1974 року та довідку Новочорторийського державного аграрного технікуму № 107 від 15 листопада 2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зарахований з 21 серпня 1968 року студентом І курсу ветеринарного відділення денної форми навчання Новочорторийського радгоспу-технікуму, відрахований з числа студентів 13 вересня 1971 року, поновлений на навчання з 12 листопада 1973 року, відрахований з 01 березня 1974 року в зв`язку з закінченням навчання. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 01 березня 1974 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію ветеринарного фельдшера (а.с. 24).

Зазначені документи підтверджують час навчання позивача у Новочорторийському радгоспі-технікумі, а саме: з 21 серпня 1968 року до 13 вересня 1971 року та з 12 листопада 1973 року до 01 березня 1974 року, який і підлягає включенню до трудового стажу для перерахунку пенсії.

Стосовно зарахування до трудового стажу позивача періоду проходження ним військової служби з 12 листопада 1971 року по 05 листопада 1973 року, то суд зазначає, що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки інформацією про періоди страхового стажу, які враховано при розрахунку пенсії, підтверджено віднесення вказаного періоду військової служби до загального трудового стажу ОСОБА_1 .

Щодо вимоги допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення пенсії за один місяць.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача врахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періодів навчання і роботи та здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням зазначених періодів, відтак не стосуються стягнення визначених сум, тому підстав для задоволення такого клопотання немає.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246,256 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування до трудового стажу ОСОБА_1 проходження військової служби з 12 листопада 1971 року по 05 листопада 1973 року, навчання у Новочорторійському радгоспі-технікумі МСГ УРСР, періодів роботи з 01 січня 1977 року по 23 липня 1985 року, з 01 серпня 1985 року по 05 лютого 1988 року, з 08 лютого 1988 року по 06 липня 1988 року, з 10 серпня 1988 року по 01 лютого 1989 року, з 01 лютого 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року згідно із записами у трудовій книжці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області врахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання у Новочорторійському радгоспі-технікумі МСГ УРСР з 21 серпня 1968 року до 13 вересня 1971 року та з 12 листопада 1973 року до 01 березня 1974 року, періоди роботи з 01 січня 1977 року по 23 липня 1985 року, з 01 серпня 1985 року по 05 лютого 1988 року, з 08 лютого 1988 року по 06 липня 1988 року, з 01 лютого 1989 року по 01 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 02 квітня 1998 року та здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням зазначених періодів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов