Справа № 1.380.2019.005319
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005319
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 рокуї

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Кецка В.Я.

представника третьої особи 1- Сибірякової А.В.

представника третьої особи 2 - Дмитріва А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівський обласний військовий комісаріат, Дрогобицько-Бориславський об`єднаний районний військовий комісаріат Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення,-

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівський обласний військовий комісаріат, Дрогобицько-Бориславський об`єднаний районний військовий комісаріат Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької районної призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, яке оформлене протоколом №1 від 01.10.2019, внесене до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та призову ОСОБА_1 на строкову військову службу.

Позиція позивача викладена у позовній заяві та письмових поясненнях, у яких позивач зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки прийняте з порушенням вимог ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову, оскільки він є єдиним працездатним членом сім`ї, який згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області здійснює опіку над матір`ю - ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що він подав відповідачу усі необхідні докази на підтвердження зазначених обставин, однак такі не були враховані відповідачем. Стверджує, що відповідно до Закону має право на відстрочку від призову, оскільки у разі направлення його на строкову військову службу його матір над якою він здійснює опіку залишається без належного догляду та матеріального забезпечення. З огляду на викладені обставини просить суд позов задовольнити.

Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстави викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не надав, жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівський обласний військовий комісаріат та Дрогобицько-Бориславський об`єднаний районний військовий комісаріат Львівської області пояснень суду не надали.

Представники третіх осіб у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог поклалися на розсуд суду.

Підстав для відкладення розгляду справи у відповідності до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено, тому суд продовжив розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 18.10.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 1.380.2019.005319 задоволено, зупинено дію рішення призовної комісії Дрогобицько - Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату, яке оформлене протоколом №1 від 01.10.2019, внесеним до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та згідно з яким призвано ОСОБА_1 на строкову військову службу до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Того ж дня ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

12.11.2019 у судовому засіданні суд провів заміну неналежних відповідачів на належного відповідача - Дрогобицьку районну державну адміністрацію; залучив до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дрогобицько-Бориславський об`єднаний районний військовий комісаріат Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повернув позивачу заяву про уточнення позовних вимог без розгляду.

19.11.2019 у судовому засіданні суд повернув позивачу заяву про уточнення позовних вимог без розгляду.

Суд заслухав пояснення позивача, представника позивача та представників третіх осіб, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі, встановив наступне.

23.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області із заявою про відстрочку від призову відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з підстав здійснення опіки над матір`ю ОСОБА_2 .

01.10.2019 Дрогобицька районна призовна комісія Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області прийняла рішення, яке оформлене протоколом № 1, згідно з яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, призвано останнього на строкову військову службу у механіки-водії пускових установок ракетних частин, зараховано до команди № 2889 та відмовлено у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу.

03.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із скаргою на рішення Дрогобицької районної призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області.

31.10.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 надав ОСОБА_1 відповідь на скаргу від 03.10.2019 листом № 11149, у якому повідомив, що не вбачає правових підстав та законних можливостей для скасування рішення призовної комісії Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області, оскільки у позивача є рідний брат, а неможливість утримання братом матері не підтверджена жодними доказами.

Позивач не погоджується із рішенням відповідача, вважає його протиправним, що зумовило звернення останнього до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Правове регулювання відносин між державою та громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон України №2232-ХІІ).

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст.1 Закону України №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Стаття 16 Закону України №2232-ХІІ та пункти 73,74 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 № 352 «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» визначають, що персональний склад обласної призовної комісії, порядок проведення та забезпечення роботи з організації призову затверджуються головою обласної держадміністрації.

Частинами 1, 6 ст. 2 Закону України №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Видами військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни (ч. 7ст. 2 Закону України №2232-ХІІ).

Частиною 1 ст. 15 Закону України №2232-ХІІ визначено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.

Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами (ч. 3, 4 ст. 15 Закону України №2232-ХІІ).

Згідно з ст. 17 Закону України №2232-ХІІ відстрочка від призову на строкову військову службу надається призовникам за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону за сімейними обставинами, станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності.

Відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або непрацездатних осіб, під опікою, піклуванням чи на утриманні яких перебував призовник, або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування, якщо вони не мають інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати. Непрацездатність зазначених осіб визначається в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та обов`язки.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи (рішення "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13.05.1980).

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 27 вересня 2010 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Під час судового розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 16.10.2019 звернувся до Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області із заявою про відстрочку від призову.

01.10.2019 Дрогобицька районна призовна комісія Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області прийняла рішення, яке оформлене протоколом № 1, згідно з яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, призвано останнього на строкову військову службу у механіки-водії пускових установок ракетних частин, зараховано до команди № 2889 та відмовлено у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу.

Суд, надаючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем рішення, виходив з наступного.

Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що підставою для звернення позивача до Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області із заявою про відстрочку від призову були сімейні обставини, зокрема у позивача на утриманні перебуває його матір - ОСОБА_2 .

У ході судового розгляду справи, суд встановив, що 27.09.2017 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/1426/17, заяву ОСОБА_1 про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи було задоволено та вирішено:

- обмежити цивільну дієздатність матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ;

- встановити над ОСОБА_2 , 1971 року народження, мешканкою АДРЕСА_1 піклування та призначено ОСОБА_1 її опікуном.

У рішенні від 27.09.2017 у справі № 442/1426/17 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області встановив наступне: «Як вбачається із копії висновку лікаря-спеціаліста від 23.12.2016, ОСОБА_2 , 1971 року народження знаходиться в ДМП в наркологічному кабінеті на диспансерному обліку з приводу хронічного захворювання. Як вбачається із Висновку судово-психіатричної експертизи №240 від 05.05.2017, яка проведена 5-тим судово-психіатричним відділенням, ОСОБА_2 на даний час страждає на психічний розлад у формі розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з деградацією особистості по алкогольному типу. Наявний у ОСОБА_2 психічний розлад істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує піклувальника, а відтак, аналізуючи вищевикладене, не виникає сумніву щодо визнання ОСОБА_2 , 1971 року народження недієздатною».

Отже, підставою для надання позивачу відстрочки від призову на строкову військову службу були сімейні обставини, зокрема здійснення позивачем опіки над матір`ю - ОСОБА_2 , яка згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2017 у справі № 442/1426/17 визнана обмежено дієздатною на підставі вимог п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України №2232-ХІІ.

З аналізу норм п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України №2232-ХІІ слідує, що для надання відстрочки від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами повинні бути такі обов`язкові умови як:

по перше наявність у призовника непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування;

по друге вищезазначені особи не мають мати інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати.

Як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 здійснює опіку відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області над матір`ю - ОСОБА_2 , 1971 року народження, що свідчить про наявність першої умови для отримання відстрочки від призову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України №2232-ХІІ.

Згідно з доказів наявних у матеріалах справи слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Відповідно до свідоцтва про смерть, батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою Управління Федеральної служби виконання покарань в Івановській області Федеральної казенної установи Виправної колонії № 5, брат позивача ОСОБА_4 знаходиться в установі ФКУ ІК-5 УФСІН Росії в Івановській області з 26.08.2019 по теперішній час. Почато відбування покарання 11.11.2017, а закінчення 10.08.2024.

У заяві ОСОБА_2 повідомила, що у зареєстрованому шлюбі не перебуває та не проживає ні з ким однією сім`єю без укладення шлюбу.

Отже, із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ОСОБА_1 є єдиним працездатним членом сім`ї, що свідчить про наявність другої умови для отримання відстрочки від призову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України №2232-ХІІ.

При цьому, суд відхиляє зазначені Львівським обласним військовим комісаріатом доводи у відповіді на скаргу, зокрема щодо наявності у позивача рідного брата та відсутності доказів щодо неможливості утримання братом матері, оскільки позивачем подавались докази, що його матір проживає разом з ним, а також повідомлялось, що його брат знаходиться за межами України та відбуває покарання.

Відсутність доказів на підтвердження перебування брата в установі відбування покарання не спростовує доводів позивача, що він є єдиним працездатним членом сім`ї, який здійснює опіку над матір`ю, яка згідно з рішенням є обмежено дієздатною.

Також, відповідачем при розгляді поданих позивачем документів не взято до уваги надане позивачем судове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2017 у справі № 442/1426/17, у якому зазначено, що у ОСОБА_2 наявний психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому остання потребує піклувальника.

На переконання суду, відповідач приймаючи спірне рішення формально здійснював розгляд поданих позивачем документів, оскільки з таких можна було встановити, що ОСОБА_2 проживає лише з позивачем, який є її опікуном, при цьому лише наявність у позивача рідного брата не може бути безумовною підставою для відмови у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу.

Не було відповідачем також враховано того факту, що у разі повідомлення позивачем достовірної інформації, яка під час судового розгляду була підтверджена довідкою Управління Федеральної служби виконання покарань в Івановській області Федеральної казенної установи Виправної колонії № 5, зокрема, що брат позивача відбуває покарання, то ОСОБА_2 , яка страждає психічним розладом здоров`я та не може керувати своїми діями залишається не тільки без належного догляду, але й без засобів існування.

Окрім цього, відповідач приймаючи спірне рішення жодним чином не бажав встановити чи справді брат позивача може здійснювати піклування над матір`ю, оскільки не перевірив повідомлених позивачем обставини, як і не зобов`язав позивача надати такі докази.

У даному випадку відповідач при прийнятті рішення не врахував, які можуть бути незворотні наслідки залишення особи, яка страждає психічним розладом здоров`я та не може керувати своїми діями без належного догляду.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Проте, спірне рішення відповідача не відповідає зазначеним критеріям.

Отже, внаслідок спірної відмови у наданні відстрочки від проходження військової служби відповідачем погіршено становище ОСОБА_2 , оскільки вона є особою з обмеженою цивільною дієздатністю та не може у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, сама забезпечувати свої потреби, тому потребує піклувальника, яким є саме позивач, який з 2017 року по теперішній час здійснює за нею догляд.

Отже наявність осіб над якими призовник здійснює опіку чи піклування, є правовою підставою для надання відстрочки від призову на строкову військову службу. Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 10.01.2017 у справі №808/2132/16.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши зібрані у справі докази та враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачем надані суду належні письмові докази на підтвердження його права на відстрочку від призову на строкову військову службу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення Дрогобицької районної призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, яке оформлене протоколом №1 від 01.10.2019, внесене до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та призову ОСОБА_1 на строкову військову службу.

Стягнути з Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 37) за рахунок її бюджетних асигнувань 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 40 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2019.

Суддя Р.М. Брильовський