Справа № 440/1955/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р.Справа № 440/1955/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

за участю представників сторін:

представника позивача - Риль В. Є.,

представника відповідача - Гриценко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, повний текст складено 22.07.2019 року) по справі № 440/1955/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

третя особа Акціонерне товариство "УкрСиббанк"

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 23.04.2019 р.:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 75 801,14 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 6360,76 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог зазначила про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до даних правовідносин до п.8 пр.1 розділу ХХ ПК України, не вірне встановлення обставин справи, оскільки позивачу була анульована курсова різниця,яка не є доходом платника податку у розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, а тому відсутні підстави для донарахування податку на доходи з фізичних осіб та військового збору.

ГУ ДФС у Полтавській області (далі - відповідач) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що згідно наданих відомостей банком позивачу анульовано сума основного боргу за кредитом, отже податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.

19.11.2019 р. колегією суддів протокольною ухвалою замінено відповідача по справі на його правонаступника - ГУ ДПС у Полтавській області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, відповідь на відзив, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та визнається сторонами по справі, що 21.08.2008 р. позивачем з АТ "Укрсиббанк" укладено кредитний договір №0.

Висновки податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства грунтуються на інформації, поданій АТ " Укрсиббанк" до Кременчуцького управління ГУ ДФС в Полтавській області. (а.с.52)

Крім того, 24.05.2016 р. в повідомленні про анулювання боргу №31-1-64/111 АТ "Укрсиббанк" повідомлено позивача, що станом на 24.05.2016 р. за ОСОБА_1 обліковується кредитна заборгованість в сумі 69 542,28 доларів США, що складає 1 747 158,82 грн по курсу НБУ станом на 24.05.2016 р. АТ "Укрсиббанк" як кредитором з метою виконання вимог пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 21.08.2008, а саме суми основного боргу (кредиту) 42 234,82 грн доларів США, що складає 1061094,61 грн по курсу НБУ станом на 23.05.2016 р.

Також зазначено, що АТ "Укрсиббанк" як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 21.08.2008 р., а саме - суми процентів 19 007,46 доларів США, що складає 477 537,57 грн по курсу НБУ станом на 24.05.2016 р., суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 157 437,56 грн. (а.с.54)

Відповідно до пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України анульована суму заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і позивачу необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (а.с. 54).

ГУ ДПС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. , за результатами якої складено акт №423/16-31-13-05-11/ від 01.04.2019 р. (а.с. 37-43).

Актом встановлено порушення позивачем:

- пп. 163.1 ст. 163, пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 8 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 60 640,91 грн;

- пп. 1.2, 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 5053,41 грн.

23.04.2019 р. ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 75 801,14 грн, з яких за основним платежем - 60 640,91 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 15 160,23 грн (а.с.9);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір у загальному розмірі 6360,76 грн, з яких за основним платежем - 65053,41 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1263,35 грн (а.с. 10).

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума оподатковуваного доходу , отриманого позивачем у вигляді додаткового блага, яка включається до розрахунку загального місячного(річного) оподатковуваного доходу становить 337 582, 92 грн., проте з неї позивачем не сплачено податок та військовий збір.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу , встапновлений п.п.164.2.17 п.164.2. ст.164 ПК України.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання;

Згідно з ч. 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою доходу є фактичне отримання (нарахування) платником податку такого доходу, у зв`язку з чим, анульовані суми тіла кредиту, за змістом абз. «д» пп.164.2.17 пп.164.2 ст.164 ПК України, включаються до доходу платника податку в якості додаткового блага, в той час як плата по кредиту (в тому числі у вигляді відсотків) таким доходом платника податку не є.

Додаткові блага в якості оподатковуваного доходу повинні бути нарахованими (виплаченими, наданими) платнику податків.

Судом першої інстанції вірно встановлено , що боржник був належним чином повідомлений про прощення ( анулювання) основного боргу, а тому зобовязаний був відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку, кредитор направив до податкового органу розрахунок суми доходу ( у вигляді додаткового блага) за формою 1-ДФ із зазначенням розміру суми прощеної суми основної заборгованості позивача за кредитом.

Стосовно доводів апелянта про необхідність застосування до даних правовідносин п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.8 пр.1 розділу ХХ ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, якщо особа взяла кредит в іноземній валюті до 1 січня 2014 року, а прощення такого боргу відбувалось вже після 1 січня 2015 року, то переводячи суму боргу, з якого буде сплачуватись податок на дохід та військовий збір, після анулювання боргу банком у національну валюту - потрібно застосовувати офіційний курс НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що кредитором( банком) позивачу було анульовано (прощено) основний борг, проценти та штрафні санкції (пеня) за кредитним договором в розмірі визначеном по курсу долара США станом на 24.05.2016р., , проте податковим органом донараховано податок лише з суми прощеного основного боргу, визначеного за курсом долараСША станом на 01.01.2014р.

З наведеного вбачається, що сума прощення боргу (кредиту) є додатковим благом, проте ця сума є базою для розрахунку оподатковуваного доходу.Далі з цієї суми має бути вирахувана сума у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті по курсу НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню (дата реструктуризації) та сумою такого боргу по курсу НБУ на 01.01.2014 року, тому що ця сума не вважається додатковим благом та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, адже ця сума звільняється від оподаткування згідно з п.8 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу

Згідно розрахунку оподатковуваний дохід отриманий позивачем у вигляді списання банком заборгованості по кредиту ( додаткового блага) становить 42234,82 доларів США х 799,30 грн. (за 100 доларів США станом на 01.01.2014р.) = 337582,92 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунок грошового зобов"язання податковим органом здійснено із суми додаткового блага в розмірі 337582,92 грн., як добуток суми прощеного основного боргу в доларах США (42 234, 82 ) на курс долара США встановленого НБУ станом на 01.01.2014р.(7,9930 за 1 доллар США), а не по курсу долара США станом на 24.05.2016р. (25,1237 за 1 долар США), прощеного банком боргу в сумі 10611094,61 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що анульована позивачу сума тіла кредиту є доходом, отриманим платником податку, як додаткове благо (в силу абз. «д» пп.164.2.17 пп.164.2 ст.164 ПК України) та підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу .

На порушення пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 та пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України в податковій декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за 2016 рік сума відповідного доходу не відображена.

Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу (пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Отже, оскільки сума прощеного позивачу основного боргу по кредиту є його доходом, який, підлягає оподаткуванню, тому з суми такого доходу позивач зобов`язаний сплатити військовий збір.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції постанов Верховного Суду від 13.03.2018р. по справі 826/2226/15, від 08.05.2018р. по справі № 819/596/16, № 817/401/16, №802/692/16-а є необрнутованими, тому як спірні правовідносини, що розглядалися в цих справах не є тотожними із правовідносинами в цій справі, оскільки в них надавалася оцінка щодо не з"ясування судами правового статусу і особливо складу прощеної суми, а саме основого боргу, відсотків та пені. Проте як предметом даного спору є прощення лише основної суми боргу.

Щодо доводів апеляційної скарги про не дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктурізації боргу та прощення його частини, чи було змінено валюту зобов"язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, колегія суддів зазначає, що на вимогу суду надати кредитну угоду від 21.08.2008р. між позивачем та ПАТ " Укрсиббанк", а також угоди про реструктурізацію боргу позивач повідомовим про їх втрату та знищення. Інших доказів, ніж повідомлення про анулювання боргу, надіслане 24.05.2016р. на адресу ОСОБА_2 , лист -відповідь ПАТ "Укрсиббанк" від 02.01.2019р. , податкова інформація ДФС України за 2016р. (ф.1-ДФ) матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що позивачем отримано додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом, який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Таким чином, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права..

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі № 440/1955/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року