Справа № 620/1574/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1574/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України № 1 від 20.02.2019 щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, у відповідності до положень ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України приймаючи рішення № 1 від 20.02.2019 щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС, діяла необгрунтовано, не врахувавши рішення Чернігівського окружного адмінсуду від 26.09.2018 у справі № 825/1849/18.

Чернігівським окружним адміністративним судом розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення (рішення від 26.09.2018 по справі № 825/1849/18).

На виконання вказаного рішення, Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, документи позивача було опрацьовано та 21.12.2018 винесено справу на розгляд обласної комісії, яка ухвалила рішення направити справу на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України для повторного розгляду, з врахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 по справі № 825/1849/18, оскільки попереднє рішення було ухвалено вказаною Комісією та у судовому порядку не скасовано.

Надалі, Департаментом отримано витяг з протоколу № 1 від 20.02.2019 щодо розгляду документів позивача, про що, останнього через місцеве управління соціального захисту населення було повідомлено листом від 04.04.2019 № 10-14/2714.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 , виявлено, що згідно з наданими довідками Поліського держлісгоспу Київського лісогосподарського об`єднання «Київліс» від 25.03.1993 № 425, від 12.09.1994 № 824 та № 825, наказу № 92-К, ОСОБА_1 проходив переддипломну практику, а згодом працював майстром лісу Яковецького лісництва та частини Речицького лісництва з постійним базуванням при Денисовицькому лісництві, тобто, на переконання відповідача, відсутній зв`язок роботи з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також, у довідці від 12.09.1994 № 825 зазначено, що Денисовицьке лісництво розташоване у селі Денисовичі Поліського району Київської області у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. Крім того, відповідно до листа Державного підприємства «Поліське лісове господарство» від 05.12.2018 № 355, лише частина Яковецького лісництва та Денисовицького лісництва відносилася до зони відчуження і була виведена зі складу лісгоспів у 1986 році. Тобто, у 1987 році, коли позивач працював майстром лісу, території Яковецького та Денисовицького лісництва відносилися до зони безумовного (обов`язкового) відселення, що не дає підстав для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вважаючи вказану відмову та дії щодо неврахування висновків рішення суду, що набрало законної сили, необгрунтованими, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, погодився з позицією відповідачів про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та необхідності повторного розгляду документів позивача, зважаючи на те, що надані позивачем документи не підтверджують факту виконання робіт у зоні відчуження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видачі відповідних посвідчень врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Мініетрів України від 11.07.2018 № 551.

Відповідно до ст. 10 Закону № 796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796, передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Згідно змісту п. 11 Порядку № 551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів, зокрема: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, та осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються утвореними Київською та Житомирською облдержадміністраціями комісіями з вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, на підставі підтвердних документів про участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуацію із зони відчуження в 1986 році, документів, що підтверджують факт проживання в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження.

Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзацах першому і другому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.

Рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами. (п. п. 13, 14 Порядку № 551)

Слід звернути увагу на те, що Чернігівським окружним адміністративним судом розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення, який 26.09.2018 прийняв рішення у справі № 825/1849/18 про задоволення позовних вимог, шляхом визнання неправомірними дій Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо визначення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії; зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії. Дане рішення набрало законної сили 31.01.2019.

Суд у зазначеному рішенні вказав на наступне.

Позивач працював майстром лісу Яковецького лісництва 1-ї частини Річицького лісництва Поліського держлісгоспу з 01.04.1987 по 04.05.1987 в зоні відчуження, що підтверджується довідкою Поліського держлісгоспу № 425 від 25.05.1993, наказами про прийняття та звільнення з роботи № 45-К від 31.03.1987, № 63-К від 04.05.1987.

Відповідно до довідки Поліського держлісгоспу № 824 від 12.09.1994, позивач, працюючи на посаді майстра Яковецького лісництва до призову в армію (04.05.1987), охороняв лісові масиви, що на той час були віднесені до 30 кілометрової зони ЧАЕС. Оплата праці позивачу проводилась з доплатою в 100% розмірі за відпрацьований період і було нараховано зарплати 110 крб і 110 крб.

З урахування наведеного, в рішенні Чернігівського окружного адмінсуду від 26.09.2018 у справі № 825/1849/18 констатовано, що серед усього іншого, позивачем для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надано довідку про проведення оплати праці з доплатою за роботу у зоні відчуження, відповідачі вказану довідку не врахували.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи документи позивача, на виконання зазначеного судового рішення, Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України в рішенні № 1 від 20.02.2019, не зазначила та достатньо не обгрунтовала підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, а також не вказала, які саме документи спростовують (не підтверджують) участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, чому Комісією не враховано висновків судового рішення у справі № 825/1849/18, в якому прямо вказано на наявність документів, що підтверджують роботу позивача на території, віднесеній до 30 кілометрової зони ЧАЕС та на оплату праці з доплатою в 100%, яка все ж таки має свідчити про наявність підстав для такого підвищення оплати праці, з урахуванням певних умов та характеру такої роботи.

Також належно не обгрунтовано яким чином висновок про те, що лише частина Яковецького лісництва та Денисовицького лісництва відносились до зони відчуження, спростовує факт роботи позивача в 30 кілометрової зоні ЧАЕС та з яких документів це вбачається.

Важливо розуміти, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність підстав для вчиненні певної дії- задоволення/відмови в задоволенні заяви особи; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 1945 від 26.12.2018 затверджено Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, п. 3 якого визначено, що основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.

Тобто, рішення Комісії, на переконання колегії суддів, не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості підстав для відмови позивачу у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів, зважаючи на вищевикладене, для належного захисту прав позивача, дійшла висновку, що рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України № 1 від 20.02.2019 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки є недостатньо обгрунтованим, а Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації має повторно розглянути документи ОСОБА_1 (вчинити передбачені законодавством дії для належного розгляду заяви та доданих до неї документів позивача) щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Варто зазначити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить саме від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а тому, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила, згідно ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків АЕС при Міністерстві соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України № 1 від 20.02.2019 щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 .

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації повторно розглянути (вчинити передбачені законодавством дії для належного розгляду заяви та доданих до неї документів) документи ОСОБА_1 щодо встановлення статусу та видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко