Справа № 826/7573/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

22 листопада 2019 року № 826/7573/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси"
до Міністерства оборони України
третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:
позивача - Петренка Івана Васильовича (довіреність від 13.01.2018 № 01-18),
позивача - Москаленка Миколи Андрійовича (довіреність від 13.01.2018 № 02-18),
позивача - Зоріної Анни Іванівни (довіреність від 17.09.2018 б/н),
позивача - Брицької Анни Миколаївни (ордер про надання правової допомоги віл 24.10.2018 серії КВ № 420651),
позивача - ОСОБА_1 (засновник),
відповідача - Рудника Юрія Михайловича (довіреність від 04.01.2019 № 220/1/д),
відповідача - Барди Сергія Юрійовича (довіреність від 22.12.2017 № 220/490/д),
третьої особи - Бойка Романа Івановича (довіреність від 02.01.2019 № 02),

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 20.09.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя.
Позивачем надано суду заяву про уточнення позовних вимог в якій позовні вимоги викладено в наступній редакції: "1. Визнати противоправними дії Відповідача-Міністерства Оборони України, а саме відмову від обов`язковості передачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 після відчудження нерухомого майна.
2. Зобов`язати Відповідача Міністерство оборони України вчинити дії, що до припинення права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 в рамках дотримання чіткої процедури.".
Зазначені уточнення прийнято судом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є добросовісним набувачем (новим власником) нерухомого майна - військового містечка за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу майна, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелко Б.О. 03.02.2006 за реєстровим номером 784, у той час як відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, в редакції станом на 03.02.2006, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, а отже у позивача наявне право на набуття у власність земельної ділянки за вказаною адресою, водночас відповідачем за звернення позивача не було вчинено дій щодо припинення права користування відповідною земельною ділянкою та переді її позивачу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що станом на 2006 рік (період укладення договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелко Б.О. 03.02.2006 за реєстровим номером 784) виникнення права власності на об`єкт нерухомості не обумовлювало безумовного переходу права власності чи права користування на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, а потребувало окремого договірно-правового регулювання шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод між власником (користувачем) земельної ділянки і власником споруди в установленому порядку, а отже вказаний договір купівлі - продажу не був автоматично безумовною підставою для переходу права власності на землю, а оформлення права власності мало здійснюватись в установленому законом порядку. Також відповідач зазначив про те, що на даний час спірна земельна ділянка не оформлена у відповідності до чинного законодавства на Міністерство оборони України та є предметом розгляду значної кількості справ, які розглядає Бердянський міський суд Запорізької області стосовно визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку оформлених на фізичних осіб та зобов`язання повернути квартирно - експлуатаційному відділу м. Запоріжжя земельні ділянки.

Третя особа підтримала позицію відповідача та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03.06.2006 між Дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державним підприємством "Укроборонсервіс" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси" (Покупець) укладено договір купівлі - продажу посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелко Б.О. за реєстровим номером 784 відповідно до якого продавець, зобов`язується передати у власність Покупцю нерухоме військове майно: будівля № 2 (казарма), літера «А», загальною площею 474,80 кв.м.; будівля № І- (учбовий корпус), літера «Б», літера «б», загальною площею 81,30 кв.м.; будівля № 4 (їдальня), літера «В», літера «в», літера «в1», загальною площею 125,60 кв.м.; будівля № 19 (вбиральня), літера «Г», загальною площею 7,00 кв.м.; будівля № 15 (пожежне водоймище), літера «Е», загальною площею 43,00 кв.м.; будівля №22 (вартове 1 приміщення), літера «К», загальною площею 9,10 кв.м.; будівля № 17 (склад), літера «З», літера «з», загальною площею 144,30 кв.м.; будівля № 23 (овочесховище), літера «Ж», загальною площею 57,60 кв.м.; будівля № 18 (трансформаторна підстанція), літера «Д», загальною площею 27,10 кв.м.; будівля № 11 (котельна), літера «Л», загальною площею 74,40 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на території військового містечка № 9 (далі - Майно), а Покупець зобов`язується прийняти вказане майно і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в договорі.
13.02.2006 Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси" складено акт приймання - передачі будівель №№ 2, 1, 4, 19,15,22, 17, 23, 18, 11 що розташовані на території війського містечка № 9 за адресою: Запорізька обл., Бердянський р-н, с. Луначарське, вул. Морська, 25.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси" звернулось до Міністра оборони України зі зверненням від 07.03.2017 № 12/03-2017 в якому просило дати доручення відповідним службам оформити відмову від земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та провести передачу вказаної земельної ділянки місцевим органам влади.
Листом від 10.07.2017 № 303/6/28/576 Головне квартирно - експлуатаційне управління збройних сил України повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси" наступне: "Земельна ділянка військового містечка № 9 відведена в користування рішенням РМ УРСР від 19,02.1962 року № 204-029 рс. Державний акт від 1978року серія Б № 012141, виданий Мелітопольській КЕЧ (району), правонаступник КЕВ м. Запоріжжя.
Казармений фонд військового містечка № 9 на підставі договору купівлі- продажу від 03.02.2006 року № Д 29-2.5/60 реалізований від ТОВ "Укрборонсервіс " до ТОВ "Будівельна компанія Будресурси".
На цей час, згідно Відомості наявності та використання земель оборони МО України (форма 405А), вищезазначена земельна ділянка використовується КЕВ м. Запоріжжя.
Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено перехід права власності на земельну ділянку у разі набуття права власності на будівлі, що на ній розташовані.
Після реалізації казарменого фонду військового містечка № 9 начальником Південного територіального квартирно-експлуатаційного правління Міністерства оборони України листом від 26.03.2006 року № 303/22/1/195 за підпорядкованістю на адресу Головного КЕУ надіслано клопотання щодо надання дозволу на вилучення зі складу земель оборони земельної ділянки вищезазначеного військового містечка загальною площею 12,4 га з подальшою передачею її через органи місцевої влади новому власнику будівель.
На адресу Бердянської РДА Запорізької області командуванням військової частини НОМЕР_1 надіслано лист від 28.07.2006 року № 867 щодо незаперечення стосовно передачі земельної ділянки військового містечка № 9 до земель запасу місцевих органів влади.
Пунктом 1 статті 77 Земельного кодексу України передбачено, що землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.
Припинення права користування земельними ділянками здійснюється відповідно до Земельного кодексу України, пунктом "а" статті 141 якого передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова землекористувача від права користування земельною ділянкою.
Водночас, будь-яких рішень керівництва Міністерства оборони України щодо добровільної відмови від права користування вищезазначеною земельною ділянкою під реалізованими будівлями до квартирно - експлуатаційних органів не надходило.
Предметом договору купівлі-продажу від 03.02.2006 року № Д 29-2.5/60 виступають лише будівлі казарменого фонду військового містечка № 9.
Земельна ділянка військового містечка № 9 зі складу земель оборони не вилучалася. З метою недопущення втрати державного майна оскарження в судовому порядку будь-яких незаконних рішень, які приймалися місцевими органами влади стосовно вищезазначеної земельної ділянки буде здійснюватися встановленим порядком з урахуванням потреб Міністерства оборони України.".

Позивач вважаючи, що відповідачем було протиправно відмовлено йому у обов`язковій передачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, хоча на суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, водночас на кожну зі сторін покладено обов`язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач в позовній заяві просить суд визнати противоправними дії відповідача, а саме відмову від передачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 після відчуження нерухомого майна та зобов`язати вчинити дії, щодо припинення права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 в рамках дотримання чіткої процедури.
У позовній заяві позивач зазначає про те, що вказана земельна ділянка, у зв`язку з продажем відповідачем майна колишнього військового містечка № 9 та відмовою від земельної ділянки, передана громадянам для індивідуального дачного будівництва.
Відповідач в наданих суду письмових поясненнях зазначив про те, що на даний час спірна земельна ділянка не оформлена у відповідності до чинного законодавства за Міністерством оборони України та є предметом розгляду значної кількості справ, які розглядає Бердянський міський суд Запорізької області стосовно визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку оформлених на фізичних осіб та зобов`язання повернути квартирно - експлуатаційному відділу м. Запоріжжя земельні ділянки.
Таким чином, сторони самі визнають факт та безпосередньо зазначають про нього в поданих суду документах, про те, що на даний час земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 розпайована та зареєстрована за фізичними особами на праві власності.
Докази на підтвердження факту того, що за відповідачем зареєстровано право власності чи будь - яке інше речове право на вказану земельну ділянку в матеріалах справи відсутні. При цьому позивачем ані в позовній заяві, ані під час судових засідань не було зазначено про наявність відповідних доказів та причини неможливості їх надання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Таким чином, як станом на момент звернення позивача з позовом до суду, так і на момент розгляду справи судом земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 перебуває не у власності відповідача, а у власності фізичних осіб, яким вона була надана для індивідуального дачного будівництва, в отже відповідач враховуючи положення статті 41 Конституції України позбавлений права розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 241, 243-246, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будресурси" (69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, 20, ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ), третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя (69063, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Земського лікаря Лукашевича, 4, ), про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом нею тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов