Справа № 280/3752/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

28 жовтня 2019 року Справа № 280/3752/19 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження клопотання про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 залишку недоотриманої суми пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити на користь ОСОБА_1 залишок недоотриманої суми пенсії, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та увійшла до складу спадщини.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку у Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя як внутрішньо переміщена особа. З вересня 2014 року по червень 2016 року виплату пенсії припинено. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2018, виданого Лівобережним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.10.2018 по справі №265/8434/18 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , чоловіка позивачки, залишилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії у Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою, у якій просила видати свідоцтво про право на спадщину, а саме на залишок недоотриманої пенсії. 12 квітня 2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим Андрієм Геннадійовичем було направлено запит № 182/02-14 від 12 квітня 2019 року щодо суми недоотриманої пенсії. На вказаний запит Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надана довідка від 22.04.2019 року № 346, в якій зазначалося, що по пенсійній справі ОСОБА_2 на момент формування довідки недоотримана пенсія за період з 01.05.2016 по 31.08.2018 складає 15 984,00 грн. Спадщина після смерті ОСОБА_2 була прийнята позивачем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 червня 2019 року зареєстрованим в реєстрі за № 1172 (спадкова справа № 49/2019). Позивач отримав суму недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсію у розмірі 13 309,26 гривні, що підтверджується службовим чеком ЗД AT «Укрпошта» від 24.07.2019 . Згідно із частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Посилання Управління Пенсійного фонду на норми частини першої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вважає безпідставними, та такими, що порушує право позивача на отримання всього залишку недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії, яка згідно положень ст. 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» включається до складу спадщини. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 26.09.2019 без виклику сторін.

13.09.2019 відповідач наддав до суду відзив на позовну заяву (вх. №38217), відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності -входять до складу спадщини.

Таким чином, аналіз статей1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Оскільки ОСОБА_2 за життя було призначено та нараховано пенсію, позивачка як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після чоловіка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії у розмірі 15984 грн, яка була нарахована, але не виплачена.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

В даному випадку, позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Позивач мотивував позовну заяву порушенням приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що ввійшли до складу спадщини. Відтак, вказані вимоги є майновими. Тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17 та від 04 вересня 2019 у справі № 750/7865/18.

Відтак, не дивлячись на те, що за суб`єктним складом справа може бути віднесена до юрисдикції адміністративного суду, проте за характером правовідносин спір є приватноправовим, а відтак не може розглядатись адміністративним судом за відсутності між сторонами публічно-правого спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що вказаний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а отже, відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справі № 280/3752/19 слід закрити.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказаний спір може бути розглянутий місцевим судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2019 ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у справі.

Відтак, оскільки сплату судового збору позивачу було відстрочено до ухвалення рішення у справі (тобто витрати на судовий збір фактично не понесені), а за результатами розгляду позовної заяви закрито провадження у справі на підставі п. 1.ч. 1 ст. 238 КАС України, повернення судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. ст.142, 238, 239, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №280/3752/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення для захисту майнових прав до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що на підставі ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу у повному обсязі складено та підписано 28.10.2019.

Суддя Л.Я. Максименко