Справа № 260/189/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10160/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Гаврилком С. Є. о 15:11 год у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № та № .

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з огляду на порушення відповідачем порядку проведення перевірки та безпідставність висновків щодо встановлених порушень, відсутні правові підстави для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що свідчить про їх протиправність.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що акти, які посвідчують обставини щодо відмови від підписання відповідних документів платником податків, були складені відповідачем належним чином, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для початку проведення перевірки. При цьому, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при проведенні перевірки. Також вказує, що факт продажу продавцем товару без застосування реєстратора розрахункових операцій підтверджується показами осіб, які проводили перевірку, що були допитані як свідки в суді першої інстанції, а також фотокопіями, наданими відповідачем в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржене рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу начальника Головного управління ДФС у Закарпатській області від 03 січня 2019 року № 4 "Про проведення фактичних перевірок" та направлень від 17 січня 2019 року № 141/14-05 та № 142/14-05 посадовими особами Головного управління ДФС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку, зокрема, з питань дотримання норм законодавства щодо порядку здійснення розрахункових операцій в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 23 січня 2019 року № 001743, в якому зафіксовано факт невикористання реєстратора розрахункових операцій під час реалізації технічно складного побутового товару, а саме, до початку перевірки була проведена контрольно-розрахункова операція, під час якої придбано перфоратор "Макіта НR 2470F", за ціною 1800 грн. На вказану суму готівкових коштів продавець ( ОСОБА_2 ) розрахунковий документ не видала, повідомила, що в разі несправності перфоратора, гарантійний ремонт здійснюється за рахунок покупця, так як продавець ніяких гарантійних талонів не виписує.

Після проведеної контрольної розрахункової операції особі, яка фактично проводила розрахунки ( ОСОБА_2 ), було пред`явлено направлення та копію наказу про проведення фактичної перевірки, від підписання яких вона відмовилась. Копію наказу продавець теж відмовилась отримати.

11 лютого 2019 року на підставі вищезазначеного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Закарпатській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн та податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача за порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення податкових повідомлень-рішень.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За змістом пунктів 80.1 та 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності визначених обставин.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 Податкового кодексу України).

Так, згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до статті 86 пункту 86.5 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Таким чином, перевірка, в тому числі і фактична, може бути проведена за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, а результати такої перевірки оформляються у формі акта або довідки. При цьому, щодо вказаних документів законодавством встановлений чіткий порядок пред`явлення, ознайомлення та надіслання платнику податків, дотримання яких є підставою для проведення контролюючим органом перевірки.

Як стверджує відповідач, після проведення контрольно-розрахункової операції, продавцеві магазині «Електрон» було пред`явлено направлення та копію наказу про проведення фактичної перевірки, від підписання яких вона відмовилась. Копію наказу вона теж відмовилась отримувати.

Апеляційний суд зазначає, що акт про відмову від підпису у направленні, який є підставою для початку проведення перевірки у такому випадку, відповідачем не складений, що свідчить про недотримання ним пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу.

Що стосується акту перевірки від 23 січня 2019 року № 001743, такий не містить підпису позивача про ознайомлення з ним, при цьому містить відмітку про відмову продавця ОСОБА_2 від підпису та отримання його примірника.

Разом з тим, всупереч положенням абзацу 4 пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України, акт, що засвідчує факт такої відмови, посадовими особами контролюючих органів не складений. При цьому, як зазначив суд першої інстанції, можливість засвідчення відмови шляхом проставлення відмітки в акті можлива тільки в разі фіксації факту відмови суб`єкта контролю від отримання акту перевірки, а не його підписання.

Покликання контролюючого органу на те, що акти, які посвідчують відмову продавця магазину від підписання відповідних документів, були складені відповідачем належним чином, не заслуговують на увагу, оскільки доказів їх складення матеріали справи не містять та відповідачем такі докази не надані.

Вищенаведене дає підстави для висновку про порушення посадовими особами контролюючого органу порядку проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів.

Відповідно до пункту 80.4 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Пунктами 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Згідно зі абзацом 15 статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

За приписами пункту 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються зокрема, при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, у разі встановлення факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, вчинене вперше - 1 гривня.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичною перевіркою встановлено, зокрема, факт реалізації продавцем ОСОБА_2 перфоратора "Макіта НR 2470F" за ціною 1800 грн без застосовування реєстратора розрахункових операцій, не надавши при цьому розрахункового документу та гарантійного документа.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, на підставі яких можна зробити висновок про здійснення продажу 17 січня 2017 року продавцем ОСОБА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » посадовим особам контролюючого органу перфоратора "Макіта НR 2470F".

Одночасно суд апеляційної інстанції вважає правомірним неврахування судом першої інстанції у якості доказів наданих відповідачем фотоматеріалів з огляду на незазначення у акті перевірки відомостей про технічний засіб, яким здійснена фотофіксація.

Також, у суду першої інстанції були належні підстави для сумніву у достовірності свідчень працівників контролюючого органу з огляду на їх безпосередню зацікавленість у результатах розгляду даної справи.

Крім того, апеляційний суд враховує, що постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року у справі № 309/593/19 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг) у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вищенаведене свідчить про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1 грн податковим повідомленням-рішенням від 11 лютого 2019 року № .

Щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн за порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому, приписами пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що доказом ненадання платником податків або його уповноваженою особою запитуваних посадовою особою контролюючого органу у ході перевірки документів є складений у довільній формі акт, що засвідчує факт відмови, за правилами, визначеними пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України передбачено, що ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Суд звертає увагу на ненадання відповідачем відповідного акта, яким зафіксований факт ненадання продавцем магазину «Електрон» відповідних документів, що обумовлює необґрунтованість та безпідставність застосування контролюючим органом штрафних санкцій оскаржуваним повідомленням-рішенням від 11 лютого 2019 року № .

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України висловлена Верховним Судом у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 813/110/15.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність винесення Головним управлінням ДФС у Закарпатській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 260/189/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.