Справа № 420/4962/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4962/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

представника позивача Турути Є.І.

представника відповідача Щура А.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні) справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал-Сервіс Юг» до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.05.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал-Сервіс Юг» до Головного управління ДФС України в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправним і скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми Р від 27.05.2019р. № Головного управління ДФС у Одеській області;

визнати протиправним і скасувати повністю Податкове повідомлення-рішення форми Р від 27.05.2019р. № Головного управління ДФС у Одеській області.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним.

По перше:

Щодо безпідставності донарахування податку на прибуток та прийняття податкового повідомлення-рішення від 27.05.2019 р. №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток: за основним платежем - 833721,00 грн., за фінансовими санкціями - 208430,00 грн.

На думку відповідача, підприємством занижено податок на прибуток у сумі 833721 грн. (2017р. - 428692 грн., 2018р. - 405029 грн.) у зв`язку з заниженням доходу та фінансового результату до оподаткування через той факт, що Підприємство до складу собівартості реалізованих робіт (послуг) включено витрати на придбання ТМЦ, робіт (послуг) у контрагентів-постачальників, придбання у яких відповідач вважає нереальними. А тому, відповідач дійшов висновку щодо придбання ТМЦ, робіт(послуг) у невстановлених осіб без компенсації вартості їх придбання. В підтвердження цих висновків Акту перевірки відповідач послався на те, що Підприємство нібито не надало всіх первинних документів та пояснень щодо господарських операцій з наведеними контрагентами (стор. 21-24 Акту перевірки), що Підприємством було безоплатно отримано товари (роботи та послуги) на загальну суму 5073672 грн. (стор. 6 абз. 1 Акту перевірки) чим воно, на думку відповідача, занизило свої доходи на цю суму (стор. 5 останній абз. Акту перевірки). А також що, на думку відповідача, є встановленим факт відсутності отримання таких товарів (робіт та послуг) у наведених контрагентів, тому це свідчить про нереальність господарських операцій із цими контрагентами на загальну суму 5073672 грн. (стор. 7 абз. 3, стор. 35 абз. 1, 2 з відсиланням на детальний опис порушення у п. 3.4, 3.1.1, 3.3 Акту перевірки).

Підприємство не погоджується з вказаними висновками Акту перевірки, які також було покладено підставою для прийняття оскаржуваних ППР, оскільки.

З сукупного аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається висновок, що при належному складенні первинних документів здійснюваних господарських операцій з відповідним відображенням цього у бухгалтерських регістрах та відображенні у фінансовій звітності відповідних показників (прибутку або збитку), які свідчать про зменшення власного капіталу підприємства, платником податків дотримано вимоги податкового законодавства щодо ведення обліку та оподаткування прибутку від своєї господарської діяльності.

З договорів укладених із зазначеними в Акті перевірки контрагентами, зокрема: ТОВ «Альт-стандарт», ТОВ «Євротезіс», ТОВ «Делл ком», ПП «Асгарт-охорона», ТОВ «Експертбілд», ТОВ «Продос», ТОВ «Кавіста», ТОВ «Охоронна компанія безпека плюс», ТОВ «Сертекс Плюс», ТОВ «Таістас», ТОВ «Родена», ТОВ «Манінг», ТОВ «Будмакстрой», ТОВ «ВВП холдінг», ТОВ «Альпакан», ТОВ «Хорнвалле», ТОВ «Хорнвуд», ТОВ «Герінг» вбачається, що: постачались відповідні товари та надавались Підприємству відповідні роботи - інакше яким чином та з яких матеріалів Підприємство могло виконувати роботи, з яких воно отримувало прибуток і які реально виконані Підприємством з огляду хоча б на те, що замовниками Підприємства, в своїй більшості (в загальній сумі господарської операції), виступали державні підприємства.

Підприємство в свою чергу здійснювало оплату за ці товари, роботи, що підтверджується відповідними первинними документами, рухом коштів з рахунку Підприємства (тобто Підприємство реально зазнавало зменшення власного капіталу), тобто всі зобов`язання за договорами виконані.

Придбані товари, роботи були використані Підприємством у своїй господарській діяльності та отримано від неї дохід, з якого сплачено податки - що також відображено в т. ч. і в Акті перевірки, в якому зазначено, що саме виконання цих робіт впливало у перевіряємий період на формування доходу Підприємства.

Вважаємо передчасними висновки ДФС в Акті перевірки в частині неможливості здійснення спірних господарських операцій Підприємства з контрагентами- постачальниками через наявність або відсутність у останніх необхідних трудових ресурсів чи виробничих активів, оскільки не можуть бути вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання робіт чи надання послуг контрагентами.

Інших доказів, зокрема з посилання на первинні документи, на обґрунтування позиції про неможливість здійснення господарських операцій у спірному періоді Підприємством з його контрагентами ДФС в Акті перевірки не зазначило.

Крім того, відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на віднесення на витрати оплату поставлених товарів, послуг (робіт) контрагентів Підприємства при наявності оформлених всіх первинних документів, в т.ч. і право на податковий кредит позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відносно позиції ДФС щодо неповного надання первинних документів під час перевірки, слід зазначити наступне.

На сторінці 22 Акту перевірки ДФС в обгрунтовання своїх припущень по нереальності господарських операцій Підприємства з його контрагентами посилається на те, що Підприємство не в повній мірі надало первинні документи на запит від 29.03.2019р.

Під час перевірки ревізорам ДФС надавались для огляду такі документи, зокрема договори на організацію перевезення відправлень з такими експедиторами, як «НОВА ПОШТА», «МІСТ ЕКСПРЕС», «НОЧНИИ ЕКСПРЕС» та відповідні акти надання послуг з організації перевезення відправлень, рахунки на оплату цих послуг. Всі ці замовлення оформлювались експрес-накладними, що не суперечить діючому законодавству. Під час розгляду заперечень ДФС ніяким чином не обґрунтувало, чому воно не взяло до уваги ці докази.

ДФС вважає, що Підприємство повинно мати ТТН посилаючись на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року (далі - Правила №363).

Слід зазначити, що Правила №363 не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними Правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, Підприємство на запит ДФС від 29.03.2019р. Листом від 03.04.2019р. №14 надавав в тому числі і ТТН по певним контрагентам (це визнано самими ревізорами ДФС у цьому листі), з якими за умовами господарських взаємовідносин такі документи оформлювались. Цього також не було враховано ДФС під час розгляду заперечень.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 18.12.17 №, прийнятого на підставі Листа від 14.12.2017р. № 13406/10/15-32-14-01-12 ТУ ДФС в Одеській області і яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток, є протиправним, безпідставним і необгрунтованим, таким, що ґрунтується виключно на суб`єктивних припущеннях, обставинах, що не відповідають дійсності, яке не ґрунтується на законі та не підтверджено належними доказами - отже, має бути скасовано.

По друге:

Щодо безпідставності зменшення підприємству суми податкового кредиту, визначення суми податкового зобов`язання з ПДВ та прийняття податкового повідомлення-рішення від 27.05.2019р. № за основним платежем - 845612 грн., за фінансовими санкціями - 211403 грн.

В обґрунтування «порушення» Підприємства, за яке останньому донараховано податкове зобов`язання з ПДВ те саме, що і по донарахуванню податкового зобов`язання з податку на прибуток - яке зводиться до «нереальності» (припущення відповідача) господарських операцій Підприємства з його контрагентами.

Та крім цього, слід зазначити наступне.

Згідно приписів чинного податкового законодавства, з моменту отримання Підприємством податкових накладних від зазначених в Акті перевірки контрагентів та реєстрації їх в ЄРПН, у Підприємства виникло право на віднесення ПДВ по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту з ПДВ.

Слід зазначити, що всі податкові накладні по операціях з контрагентами, що були зазначені в Акті перевірки, були вчасно зареєстровані, це було зазначено також в самому Акті перевірки (стор. 36 абз. 8) а саме: «в ході перевірки ...по платнику ТОВ «Індустріал- сервіс юг» відсутня інформація щодо несвоєчасного зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН».

Актом перевірки також встановлено, що: «...на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з надання послуг ремонту електричного обладнання (промислові електродвигуни)» (стор. 33 абз. 2 Акту перевірки), «...на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з придбання запасних частин для ремонту електричного обладнання (промислових електродвигунів), послуг з ремонту електродвигунів..».

Тобто, відповідач сам підтверджує і встановлює, що операції Підприємства з його контрагентами пов`язані з його основною діяльністю, і отримання ним доходу у перевіряємому періоді напряму залежало від здійснення цих господарських операцій.

При цьому, факт виконання вказаними контрагентами Підприємства передбачених укладеними договорами зобов`язань з поставки товарів та виконання робіт підтверджується первинними документами та фактичним виконанням Підприємством договірних зобов`язань перед своїми замовниками, що підтверджується відповідними актами.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.

Відповідач вважає, що на порушення пп. 44.1 ст. 44, ч. а п. 198.1, п. 198.3 ст.198 ПК України завищення Підприємством витрат на придбання товарів у зазначених контрагентів, як вважає відповідач, «внаслідок встановлення відсутності факту придбання таких товарів переліченими контрагентами у третіх осіб» (також це є припущенням, не підтвердженим жодним первинним, іншим документом, доказом) у загальній сумі 845612 грн., в т.ч. по періодах:

Січень 2017 - завищення на 393,75 грн.,

Квітень 2017 - завищення на 25092,62 грн., серпень 2017 - завищення на 14960 грн., жовтень 2017 - завищення на 38389,3 грн., листопад 2017 - завищення на 111868,89 грн.,

Січень 2018 - завищення на 116980 грн., лютий 2018 - завищення на 75163,34 грн., квітень 2018 - завищення на 99804,6 грн., травень 2018 - завищення на 16720 грн., вересень 2018 - завищення на 41679,7 грн., жовтень 2018 - завищення на 170510,8 грн., листопад 2018 - завищення на 28728 грн., грудень 2018 - завищення на 105321 грн., призвело до завищення податкового кредиту на цю суму.

При цьому відповідач наводить (стор. 35 абз. 3 Акту перевірки):

«ТОВ «Індустріал-сервіс юг» в ході провадження господарської діяльності використовувало товари, джерело походження яких в ході проведення перевірки встановити не уявляється можливим, та по яких сформовано податковий кредит з ПДВ на суму 845612 грн.

Детальний опис порушення наведено у Розділі 3.1.1 даного акту перевірки».

У вказаному розділі Акту перевірки зазначено (стор. 10 абз. 6, 7, 8 Акту перевірки): «...на підставі порушень, викладених в п. 3.4 цього розділу акту перевірки нижче за текстом, встановлено, що ТОВ «Індустріал-сервіс юг» фактично не могло отримати товар від контрагентів, переліки яких наведено у додатку №15 акту перевірки.

Таким чином, фактично товари були придбані у невстановлених осіб, оплату на користь яких здійснено не було.

Вказане свідчить про безоплатне отримання товарів.».

Проте, слід зазначити, що і цей висновок-припущення є хибним, оскільки,

по-перше:

Відповідно до п. 14.1.13 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Підприємство придбало ТМЦ (роботи) у контрагентів-постачальників за платними договорами, умови яких передбачають їх купівлю-продаж та плату за них.

Договори не містять жодних пунктів, які б надавали можливість зробити висновки, що товар був дарований або надається безоплатно, більш того Підприємство розрахувалося за ці ТМЦ (роботи), заборгованість перед контрагентами відсутня, і це зазначено в Акті перевірки (п. 3.4. Акту перевірки).

Крім того, ці ТМЦ (роботи) були отримані Підприємством та використані у його господарській діяльності, про що свідчать договори та інші первинні документи по взаємовідносинам зі своїми Замовниками (копії цих документів та письмові пояснення з використання цих ТМЦ (робіт) додаються).

А по-друге, зазначений висновок ніяк не узгоджується з п. 198.1, п. 198.3 ПК України, порушення яких нібито встановлено Відповідачем з посиланням на ці безпідставні висновки-припущення.

Пункт 3.4. Акту перевірки, яким відповідач обґрунтовує свої «висновки- припущення» встановлює (стор. 11 абз. 1 Акту перевірки), що:

«В ході перевірки... ТОВ «Індустріал-сервіс юг» надало відповідні первинні документи аналізом яких було встановлено укладення ряду наступних господарських договорів щодо придбання матеріалів, запасних частин, комплектуючих та виконання робіт...». Далі перераховуються ці господарські договори з кожним контрагентом та змістом цих господарських операцій.

Зазначений пункт 3.4. містить посилання на порушення норм ПК України, які нібито допустило Підприємство, такі як: «неповне» надання первинних документів - ними відповідач вважає: сертифікати якості, ТТН; інформація баз даних ДФС відносно контрагентів та їх податкової дисципліни і засобів, цитування норм ПК України.

З наведеного вбачається, що Відповідач в основу свого висновку про заниження податкових зобов`язань з ПДВ та завищення податкового кредиту покладено висновок про завищення Підприємством витрат у перевіряємий період, у який в свою чергу, поклав «теоретичне припущення», що нібито встановлено факт «визнання нереальними» господарських операцій Підприємства з його контрагентами-постачальниками.

Проте, слід зазначити, що ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Фіктивні правочини відносяться до оспорюваних правочинів (ст.234, ч. 3 ст.215 ЦК України).

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ст. 234 ЦК України).

Згідно до п. 20.1.30 ПК України Відповідач (ДФС) має звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відповідно до п.20.1.36 ПК України Відповідач (ДФС) має звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань, коригування від`ємного значення об`єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

Статті п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, якими Відповідач «обґрунтував» висновки Акту перевірки та повідомлення-рішення, не надають права Відповідачу:

самостійно визнавати недійсними (нереальними) правочини, укладені між платниками податків та їх контрагентами, донараховувати (коригувати) самостійно податкові зобов`язання платника податків не на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, коригувати показники податкової звітності підприємства, кваліфікувати на свій розсуд здійснену платником податків оплату за придбані товари, роботи (послуги) як не здійснену, тощо.

Відповідно до п.5.1.2 «Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок» (Наказ ДФС України від 01.06.17 № 396) у матеріалах перевірки розрахунки мають бути законодавчо обґрунтованими.

Згідно до п.83.1 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;

83.1.2. податкова інформація;

83.1.3. експертні висновки;

83.1.4. судові рішення;

83.1.5. виключено;

83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб. передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Тобто, представники Відповідача всупереч своїх повноважень, без визначених законом підстав та способу, самостійно в Акті перевірки визнали договори купівлі- продажу(підряду) фіктивними (заміна слова на «нереальними» суті не міняє), визначили на свій розсуд, що оплата за придбані товари не була здійснена, яким чином платник податків повинен формувати свою звітність, тощо. Наслідками таких безпідставних та не обґрунтованих висновків стало твердження, що Підприємство завищило податковий кредит по податку на додану вартість за перевіряємий період у загальній сумі 845612 грн.

З наведеного вбачається, що Відповідач процитувавши положення зазначених в Акті перевірки нормативних актів та пославшись на «зміст порушень» нібито виявлених за п. 3.1.1 та 3.4 Акту перевірки - це пункт « 3.1.1 Податок на прибуток», пункт 3.4 «Собівартість реалізованої продукції...» - дійшов висновку про порушення Підприємством п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України.

Наведені законодавчі норми, що діяли в періоді, за який проводилась перевірка, єдиною підставою для не віднесення сум податку до податкового кредиту зазначається виключно відсутність зареєстрованої податкової накладної.

Як вже зазначалось вище, в Акті перевірки не зазначено про виявлення такого порушення, як незареєстровані або відсутні податкові накладні в перевіряємому періоді, більш того сам Акт перевірки підтверджує, що всі податкові накладні по операціях з контрагентами, що були зазначені в Акті перевірки, були вчасно зареєстровані.

По третє:

Згідно до п.2 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами» (Наказ Мінфіну України від 20.08. 2015 N 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за N 1300/27745) акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки має відповідати певним вимогам, які встановлені у зазначеному Порядку № 727, у т.ч. щодо:

факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та поєною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів;

у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з постанням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

залежно від фінансово-господарської діяльності платника податків та результатів перевірки до інформативних додатків належать, у т.ч.:

матеріали зустрічних звірок, реєстри, в яких зазначається інформація про надіслані запити на їх проведення до інших контролюючих органів, та отримані відповіді;

оригінали або завірені в установленому законодавством порядку копії документів, що підтверджують наявність або відсутність фактів порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у разі їх отримання.

Зазначені у Акті перевірки (стор.26-29) законодавчі акти, у т.ч. ст.134 ПК України, п. 2 ст. 9 Закон України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», П(С)БО 16 «Витрати», «Положення про документальне забезпечення...», саме передбачають визначення витрат на підставі показників первинних документів які повинні відповідати певним критеріям та мати обов`язкові реквізити.

Підприємство цих норм не порушувало, первинні документи Підприємства відповідають цим критеріям, були в наявності, що не заперечується і самим Актом перевірки, оскільки не містить порушень складання первинних документів або їх відсутності.

Вважаємо, що Акт перевірки з посиланнями у ньому на:

норми закону, які не порушувались Підприємством (стор.26-29 Акту);

відсутність законодавчого обґрунтування неприйняття та не здійснення оцінки первинних документів Підприємства;

та за відсутності в ньому норм закону, які дають повноваження донараховувати податкові зобов`язання в конкретній сумі не на підставі первинних документів платника податків, не відповідає вимогам, які пред`являються до Акту перевірки, такий Акт перевірки не має юридичної значимості, та не може обґрунтовувати правомірність та бути підставою для винесення податкового-повідомлення рішення.

За невідповідності зазначеним вимогам Акт перевірки не може вважатися носієм доказової інформації, не може сам по собі підтверджувати порушення податкового законодавства та, відповідно, слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення (акт індивідуальної дії).

З Акту перевірки вбачається, що єдиним джерелом інформації щодо виявлених «порушень» є інформація про контрагентів Підприємства, висновки яких, більш того, мають оціночний характер (жодним доказом не підтверджений), а саме (стор. 24-26 Акту перевірки): «відсутність основних засобів та трудових ресурсів, що свідчить про нереальність здійснення документального оформлення господарських операцій вказаними суб`єктами, а операції мали одноразовий характер».

Отже, ДФС припускає презумпцію вини та встановлює, діючи за аналогією, факт нікчемності господарських угод між Підприємством та контрагентами, зокрема, після перерахування за її думкою порушень цими контрагентами, водночас, жодних Фактів порушення законодавства безпосередньо з боку Підприємства Акт перевірки не містить.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст правочину становлять права та обов`язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах). Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочини є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Повноваження по визнанню правочину таким, що вчинено без наміру правових наслідків, також належить до компетенції суду, а не ДФС.

В Акті перевірки ДФС, як доказ нереального характеру договорів (фіктивності) зазначили відсутність у контрагентів матеріально-технічної бази, трудових ресурсів для виконання своїх зобов`язань. Проте сама по собі лише наявність чи відсутність у сторін матеріально-технічної бази та трудових ресурсів для виконання своїх зобов`язань не свідчить про наміри сторін стосовно юридичних наслідків цього договору. В Акті перевірки ДФС не наведено доказів, що договори, первинні документи на виконання цих договорів та видані за цими договорами податкові накладні є недійсними чи укладеними всупереч чинному законодавству.

З самого Акту перевірки вбачається, що всі договори, укладені між Підприємством та контрагентами, дійсно виконувалися, про що свідчать первинні документи Підприємства. В тексті Акту перевірки відсутні докази, що договори не відповідають вимогам закону, спрямовані на порушення вимог законодавства про податки та на ухилення від сплати податків. Більш того, виходячи з встановленої у статті 204 ЦК України презумпції правомірності правочинів, договори є правомірними, доки вони не визнанні недійсними лише у судовому порядку.

Усі первинні документи Підприємства: договори, накладні, акти, тощо, містять опис господарських операцій та підтвердження їх виконання, тобто вони у світлі вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами, що спростовують припущення ДФС щодо нереальності господарських операцій між Підприємством та контрагентами, а тому, Підприємством та його контрагентами повністю дотримано вимоги, встановлені ст. 203 Цивільного Кодексу України та досягнуто згоди з усіх істотних умов при укладанні договорів.

Як зазначалося, ДФС не має повноважень по встановленню фактів недійсності правочинів. Крім того, взагалі діюче податкове законодавство не надає права податковому органу визнавати дані, які відображаються суб`єктами підприємницької діяльності у податкових деклараціях (з податку на прибуток, з податку на додану вартість), недійсними.

Враховуючи викладене та відсутність рішення суду про неправомірність або недійсність правочинів (договорів поставки, виконання робіт), укладених Підприємством з контрагентами, вбачається, що висновки ревізорів про порушення податкового законодавства внаслідок нереальності цих правочинів є передчасними та оціночними, тобто такими, що не відповідають Закону.

Таким чином, можливе невиконання податкового зобов`язання чи неналежне ведення бухгалтерського обліку контрагентом (Підприємство не має можливості перевірити ці факти) має тягнути відповідальність та негативні наслідки саме щодо такого контрагента, Позивач у будь-якому разі не лишається права на податковий кредит, оскільки ним виконано всі передбачені законом умови для його формування.

Вважаємо висновки ДФС в Акті перевірки хибними, оскільки Підприємством під час перевірки було в повній мірі надано первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які Фактично підтверджують реальне здійснення правочину і досягнення Підприємством законної мети їх здійснення - отримання на підставі договорів товарів для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, висновки податкового органу про нікчемність господарських операцій, вчинених за участю контрагентів з мотивів не спрямованості правочинів на реальне настання наслідків, є надуманими та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, основними замовниками послуг Підприємства є державні підприємства такі як Одеська залізниця, порт Южний - що свідчить про реальність господарських операцій з контрагентами, оскільки щоб перемогти у тендері на надання послуг державним підприємствам, всі документи та господарські операції ретельно перевіряються тендерним комітетом.

Наявність у Підприємства документів, які необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, є правовою підставою для формування податкового кредиту з ПДВ, оскільки наведені в таких документах відомості відповідають дійсності та підтверджують документально існування господарських відносин по постачанню товарів та виконанню робіт між Підприємством та контрагентами.

Висновками Акту перевірки зазначеного не спростовано, оскільки він, вважаємо, містить лише припущення, та інформацію про можливі порушення податкової дисципліни та законодавства контрагентами а не самим Підприємством, що є недопустимим відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок.

Враховуючи викладені обставини та надані під час проведення перевірки первині документі, в т.ч. надані разом із відповідями на запити ДФС та разом із Запереченнями на Акт перевірки, вважаємо, що висновки Акту перевірки, прийняті ППР від 27.05.2019 р. №, № є необгрунтованими та неправомірними, а тому останні підлягають скасуванню.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області 23.08.2019 року відповідно розписки про отримання нарочно копії судового рішення, ухвали (а/с. 58).

09.09.2019 року за вх. № 32209/19 за підписом представника Головного управління ДФС в Одеській області Щур А.В. (за довіреністю), надано відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

По перше:

Згідно вищезазначеного податкового повідомлення рішення, платник податків порушив вимоги п.44.1, 44.2, 44.3 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХІУ (із змінами та доповненнями), п.5, п.7, п.14, п.21 П(С)БО П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, пп.9.4 п.9, п.10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 N318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 за N 27/4248 (із змінами та доповненнями), п. 3.2. та 3.5. Розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 (із змінами і доповненнями) що призвело до заниження податку на прибуток у загальній сумі 833721.00 грн.. у зв`язку з заниженням доходу та фінансового результату до оподаткування, на підставі того, що платник податків до складу собівартості реалізованих робіт (послуг) включив витрати на придбання ТМЦ, робіт (послуг) у контрагентів - постачальників.

В ході провадження господарської діяльності ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» придбавало матеріали, запчастини та комплектуючі при цьому залучало сторонні організації які виконували роботи, а також надавали інші супутні послуги (перелік контрагентів наведено у додатку 15 до акту перевірки «Зведена інформація щодо податкових накладних, наданих до перевірки, проводок по бухгалтерському обліку по взаємовідносинам з контрагентами по нереальним фінансово-господарським операціям» із зазначенням реквізитів документів, номенклатури придбаних товарів, виконаних робіт, податкових та товарно- транспортних накладних, джерело походження яких в ході проведення перевірки встановити не можливо. Тобто, контрагенти які відображені ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» у бухгалтерському та податковому обліку як постачальники ТМЦ, та виконавці робіт - не є фактичними виконавцями таких робіт (послуг) та постачальниками ТМЦ, які вказані в актах виконаних робіт та видаткових накладних, а отже дійсно встановлено відсутність факту отримання таких робіт (послуг), що свідчать про нереальність здійснення господарських операцій з контрагентами на загальну суму 5073672,00 грн.

В ході проведення перевірки на ім`я керівника ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» надано письмовий запит від 29.03.2019 року про надання документів/копій документів та пояснень щодо взаємовідносин з низкою контрагентів, який додається до акту планової виїзної документальної перевірки. ТОВ «Індустріал- Сервіс Юг».

03.04.2019 року до ГУ ДФС надано частково відповідні документи.

Разом з цим, при ретельному вивчені наданих до перевірки документів встановлено, що ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» уклало ряд господарських Договорів щодо придбання матеріалів, запасних частин, комплектуючих та виконання робіт (послуг), а саме:

1. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ "АЛЬТ-СТАНДАРТ" () - «Підрядник» договір підряду від 15.05.2017 №77 на підставі якого Підрядник, зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в додатках до цього Договору, (вказані додатки не надані при перевірці) Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт.

2. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ "ЄВРОТЕЗІС" () «Підрядник» договір підряду від 01.08.2017 №636И на підставі якого Підрядник, зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт.

3. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Покупець» уклало ТОВ "ДЕЛЛ КОМ" (код за ) «Продавець» договір від 03.10.2017 року №031017 відповідно якого «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

4. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Покупець» уклало з ПП "АСГАРД-ОХОРОНА" (код за ) - «Продавець» договір від 03.03.2017 року №45 на підставі якого «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

5. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД» (код за ) - «Підрядник» договір підряду від 01.12.2016 №35 на підставі якого «Підрядник» зобов`язується на свій ризик та за завданням Замовником виконати, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити визначені види робіт, (не надано при перевірці додатків до договору).

5.1. договір від 15.12.2016 №39 відповідно до якого ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД» - «Продавець» зобов`язується передати у власність Покупця (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

6. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» уклало з ТОВ "ПРОДОС" (код за ) «Підрядник», договір підряду від 06.11.2017 №18П відповідно якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт; (не надано при перевірці додатків до договору).

6.1. договір від 09.11.2017 №19П відповідно якого ТОВ "ПРОДОС" - «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

7. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ "КАВІСТА" () «Підрядник» договір підряду від 31.07.2017 року №95 відповідно до якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт.

8. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС» () «Підрядник» договір підряду від 02.04.2018 року №231 відповідно до якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт.

9. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - уклало з ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС» () «Підрядник» договір підряду від 03.10.2018 №9-СДН на підставі якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт;

9.1. договір від 08.10.2018 №М91, відповідно якого ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС» - «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ;

10. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Покупець» уклало з ТОВ "ТАІСТАС" (код за ) «Продавець» договір від 01.11.2018 року №14 на підставі якого «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

11. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - уклало з ТОВ "РОДЕНА" (код ЄДРПОУ 420775-;0) «Підрядник», договір від 01.10.2018 №211 на підставі якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт;

11.1. договір від 01.10.2018 №199 відповідно якого ТОВ "РОДЕНА" - «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

12. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Покупець» уклало з ТОВ "МАНІНГ" () - «Продавець», договір від 17.08.2018 року №244 на підставі якого «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

13. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ "БУДМАКСТРОЙ" () «Підрядник», договір від 03.12.2018 року №14 на підставі якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт;

14. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ «ВВП Холдінг» () «Підрядник», договір підряду від 10.04.2018 року №100418 на підставі якого «Підрядник», зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт;

15. ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» - мало взаємовідносини із ТОВ «Альпакан» (код за ), договір в ході перевірки не надавався.

16. ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» - уклало з ТОВ "ХОРНВАЛЛЕ" () «Підрядник», договір підряду від 01.12.2017 №20 на підставі якого «Підрядник» зобов`язується надати Замовнику (ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт.

16.1. договір від 01.12.2017 №21 відповідно якого ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ» - «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця (ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг») матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

17. ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» - «Замовник» уклало з ТОВ «ХОРНВУД» () «Підрядник» договір від 01.12.2017 № 14У на підставі якого «Підрядник», зобов`язуєтеся надати Замовнику (ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг») визначені види Робіт в обсягах та за ціною, що наводяться в Актах виконаних робіт. Факт передачі виконаних робіт Замовнику оформляється шляхом підписання двостороннього Акта виконаних робіт;

18. ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» - «Покупець» уклало з ТОВ "ГЕРІНГ" () - «Продавець» договір від 01.11.2017 року №49 на підставі якого «Продавець», зобов`язується передати у власність Покупця матеріали, що належать Продавцеві, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Оплата за матеріали проводиться згідно видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Покупець зобов`язаний прийняти продукцію за кількістю та якістю в порядку і строки, встановлені чинним законодавством.

Згідно наданих до перевірки договорів з вищевказаними суб`єктами господарської діяльності, Головне управління ДФС в Одеській області наголошує на відсутність у вказаних договорах конкретних умов предмету, обов`язків та прав сторін, за яких умов здійснювалась поставка, порядок оплати, питання щодо транспортування, комплектності товару, найменування, якість товару, не зазначено місце (точки) поставки та відправки товару.

При цьому, ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» не надало до перевірки оригінали та копії первинних документів, та не у повному їх обсязі, а саме: додатки до договорів підряду;

дефектні акти та журнали реєстрації технічної невідповідності об`єктів які підлягають і заявок на запасні частини та комплектуючі, які необхідно для проведення зазначених у актах робіт та ремонтів;

завдання (заявки) оформленні замовником; план (програма) заходів, узгоджені замовником і виконавцем; питання, сформовані замовником і оформленні в письмовому вигляді; письмові відповіді виконавця;

листування між замовником та виконавцем;

переліку запасних частин, матеріалів, комплектуючих, кількість вартість; кошторисів щодо вартості виконаних робіт, ремонтів та витрат матеріалів, запасних частин; документи які б підтверджували транспортування зазначених у актах прийому-передачі виконаних робіт які застосовувались при виконання робіт;

сертифікати якості продукції, що підтверджують відповідні застосування матеріалів та конструкцій національним стандартам ДСТУ.

Відповідно до чого складено Акт від 22.04.2018 року №000690/15-32-14-04 «Про надання до перевірки документів не у повному обсязі».

Згідно ст. 674. ЦК України Підтвердження відповідності товару вимогам законодавства 1. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок приймання-передачі продукції визначено вимогами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджені постановами Державного арбітражного Союзу РСР від 15.06.65р. №П-6 і від 25.04.66р. №П-7 (такі постанови чинні та використовуються по теперішній час на підставі Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року).

Якість товару, що є предметом поставки за вище переліченими договорами, має відповідали стандартам, технічним умовам заводу-виробника. Комплектність та кількість поставленого товару має відповідати видатковій накладній. Комплектність та кількість поставленого товару перевіряється Покупцем в момент прийому-передачі товару. Також приймання продукції Покупцем відбувається відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості і якості №П-6 і №П-7.

Якість продукції повинна відповідати діючій в галузі нормативно-технічній документації на даний вид продукції і підтверджуватися відповідним документом, що видається Виробником.

До перевірки ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» не надано сертифікатів, посвідчень якості тощо, на придбані товари (продукцію), що підтверджують походження товару, зазначених у наданих до перевірки видатково-прибуткових та податкових накладних, перелік яких наведено у додатку №15 до акту перевірки.

Також, до перевірки платник податків не надав документів які б підтверджували транспортування від вказаних контрагентів придбаних ТМЦ, а також транспортування вузлів та агрегатів, що потребують ремонтів, до контрагентів, які їх здійснювали, та назад від них.

Крім того, слід зазначити, що під час проведення даної перевірки посадовими особами контролюючого органу (ТУ ДФС в Одеській області) також було проаналізовано інформаційні бази ДФС «Податковий блок» АІС ОР «Податки», ЄРПН, а також первинні документи, бухгалтерський облік, податкову звітність платника податків та його контрагентів (за місцем знаходження підприємств) після чого зроблено висновок про нереальність господарських операцій.

Таким чином, за результатами аналізу зазначених податкових інформацій встановлено що підприємства (контрагенти) не є фактичними виконавцями робіт (послуг), підприємства не є фактичними товаровиробниками, імпортерами матеріальних цінностей, встановлено відсутність на балансі підприємства основних засобів 3 групи (складські приміщення, будівлі, споруди, майданчики, для зберігання ТМЦ), встановлено відсутність на балансі підприємств основних засобів 4-5 групи (машин, механізмів, обладнання транспорту для транспортування, завантажувально - розвантажувальних робіт), відсутня амортизація основних засобів та нематеріальних активів загально виробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення, що підтверджується показниками активів Балансів (або їх відсутність) по всіх підприємствах за формою №1-м, а саме: необоротні активи - 0 грн, основні засоби - 0 грн, запаси (у тому числі готова продукція) - 0 грн., необоротні активи, утримані для продажу, та групи вибуття - 0 грн., також підприємства не подають податкові декларації з екологічного податку та розрахунки за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними та пересувними джерелами забруднення, також підприємства не здійснюють плату за оренду земельних і майнових паїв, кількісний склад працівників складає від 1-ї до 5-й людей (або їх відсутністю) з мінімальним фондом оплати праці на кожну особу (тобто відсутні фахівці загально-виробничого, загальногосподарського, складського, транспортного процесу та процесу пов`язаного з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг) тощо), що підтверджується податковими розрахунками за формою № 1 ДФ (або їхньою відсутністю). Таким чином, встановлено фактичну відсутність трудових ресурсів на підприємствах, яка була б достатньою для постачання товарно-матеріальних цінностей та виконання будь-яких робіт та послуг, а також слід зауважити, що зазначені підприємства відсутні за податковими адресами, але зареєстровані вони в м. Києві, Донецькій області та Дніпропетровській області.

За результатами аналізу зазначених даних неможливо встановити наявність складських приміщень, будівель, споруд, майданчиків для зберігання ТМЦ, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, машин, механізмів та обладнання завантажувально - розвантажувальних робіт, транспорту, будь-яких матеріалів (сировини) та товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності, також встановлено відсутність трудових ресурсів у підприємств, яка була б достатньою для самостійного виконання робіт (надання послуг) та постачання ТМЦ, що свідчить про нереальність здійснення документально оформлених господарських операцій контрагентами, а операції мали одноразовий характер та були проведені у вкрай складних та заплутаних умовах.

Отже, з урахуванням викладених обставин, перерахування платником податків коштів на користь вищезазначених контрагентів не можливо кваліфікувати як оплату за товари, роботи (послуги). Факт перерахування платником податків коштів відповідає визначенню витрат, оскільки призводить до зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів, грошових коштів.

Встановлені дані і факти, доводять про нереальність господарської операції, та дозволяють зробити наступні висновки, що вказані договори не виконувались в частині реального виконання операцій, які становлять предмет таких договорів, а також здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з вказаними контрагентами.

По друге:

При здійсненні господарських операцій повинна бути відповідність господарської операції - діловій меті, про що може свідчити економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, що є необхідною умовою для реалізації платником податку права на зменшення оподаткованого доходу на суму витрат. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім здійснення їх з метою отримання податкової вигоди, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку сум такої вигоди.

При цьому, господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків. Потрібно щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарський операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан таких операцій, що суперечить операціям які здійснені між ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» та його контрагентів.

У зв`язку з наведеним, ГУ ДФС в Одеській області зазначає, що недоведеність фактичного здійснення господарських операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, навіть при наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою (таких документів), недостовірних та юридично дефектних первинних документів.

З огляду зі змісту відзиву на позовну заяву слід зазначити, що ГУ ДФС в Одеській області під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 27.05.2019 року №, № керувалось в межах повноважень та у спосіб чинного законодавства України, а відтак причин для скасування податкових повідомлень - рішень відсутні.

23.09.2019 року через канцелярію суду за вхід. № 34259/19 подано відповідь на відзив в якому додатково з окремих міркувань відзиву на позов, зазначається наступне:

1) в акті перевірки (стор. 35 абз. 3 Акту перевірки) зазначено: «ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» в ході провадження господарської діяльності використовувало товари, джерело походження яких в ході проведення перевірки встановити не уявляється можливим, та по яких сформовано податковий кредит з ПДВ на суму 845 612 грн.

У вказаному розділі Акту перевірки зазначено (стор. 10 абз. 6, 7, 8 Акту перевірки):

«...на підставі порушень, викладених в п. 3.4 цього розділу акту перевірки нижче за текстом, встановлено, що ТОВ «Індустріал - сервіс юг» фактично не могло отримати товар від контрагентів, переліки яких наведено у додатку № 15 акту перевірки.

Таким чином фактично товари були придбані у невстановлених осіб, оплату на користь яких здійснено не було.

Вказане свідчить про безоплатне отримання товарів.».

В свою чергу, у відзиві на позов (стор. 12 відзиву) Відповідач після «переписаного» деякого (вибіркового) тексту Акту перевірки, зазначає свої спростування та доводи щодо позову: «господарські операції для вчинення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків. Потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засмачується стан таких операцій, що суперечить операціям які здійснені між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та його контрагентів.»

Позивачу не зрозуміло, що має на увазі за фактичних обставин справи представник відповідача.

2) Щодо посилання на постанову ВС від 05.05.2018 р. по справ № 826/11377/14:

у зазначеній постанові наводиться висновок, що: «первинні документи, які стали підставою для формування показників податкової звітності підприємства, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого у взаємовідносинах з юридичною особою - позивачем у справі встановлена вироком суду, що набрав законної сили…».

Крім того, жодного вироку, який би набрав чинності, хоча б по одному з контрагентів, зазначених в Акті перевірки, відповідач в Акті перевірки не навів, навіть щодо наявності хоча б досудового слідства за обставинами, пов`язаними із взаємовідносинами з позивачем.

3) Щодо позицій Постанови ВС від 23.03.2018р. по справі №815/3666/16.

Акт перевірки не містить виявлення такого порушення як незареєстровані податкові накладні, напроти, він підтверджує що всі податкові накладні зареєстровані.

4) Щодо позицій Постанови ВС від 05.05.2018р. по справі №826/11377/14.

Позивач про це і каже, що відповідачем в розрізі кожної, на його думку «нетакої» господарської операції, не здійснено посилання, як цього вимагає Порядок 727. що наприклад: «такі то первинні документи Підприємства не підтверджують операцію, так як податковий орган при здійсненні зустрічної звірки, або отриманої на запит до контрагента відповіді, або отриманої на запит ревізорів під час проведення перевірки від слідства чи іншого органу інформації - встановив, що операція не могла бути фізично зроблена, або ще щось» - як і зазначено в мотивувальній частині зазначеної постанови ВС. Більш того, невідомі повністю обставини тої справи, аналогію з якою намагається провести Відповідач у цій справі.

Які саме відповідач здійснив під час перевірки заходи, дії, які спростовують докази позивача, а саме надані ним первинні документи ні в Акті перевірки ні у відзиві на позов не наведено.

5) відповідач у відзиві на позов підіймає тему «реальних змін майнового податків». проте ці зміні майнового стану вбачаються із звітності позивача, яка подається кожного кварталу та сукупну річну у вигляді Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва у складі в т.ч. балансу за відповідний рік.

У зв`язку із зазначеним, з викладеним у позові, проти висновків відзиву на позов, Акту перевірки, правомірності донарахувань прибутку (не на підставі Акту перевірки), зменшення податкового кредиту, тощо заперечуємо, обставини «порушення» податкового законодавства не визнаємо.

06.11.2019 року через канцелярію суду за вхід. № 41249/19 подано письмові пояснення ГУ ДФС в Одеській області:

1) За доцільно зазначити, що в акті перевірки в повній мірі викладені усі обставини які досліджувались перевіряючими при проведенні перевірки, а також зазначені ті порушення які виявлені в межах Податкового кодексу України. Факт порушення вимог Податкового кодексу України платником податків ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» розкриті та наведені в повній мірі.

Так, ГУ ДФС в Одеській області у відзиві на позовну заяву виклало тільки ті обставини які лише стосуються виключно проведення перевірки та зазначило тільки ті заперечення що стосуються лише проведення перевірки (межах Акту перевірки).

2) Щодо викладених власних припущень представника позивача щодо «Додатково відносно окремих міркувань відзиву на позов, звертаємо увагу суду на наступне:» певне це пункт №1.

Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України в якій чітко зазначено підстави для висновків під час проведення перевірок (далі ПК України).

Разом з цим, при проведенні планової та/або позапланової перевірки контролюючим органом може ставитись питання щодо реальності тих чи інших господарських операцій, що не є можливим під час реєстрації податкових накладних платника податків.

Під час проведення даної перевірки посадовими особами контролюючого органу було проаналізовано інформаційні бази ДФС «Податковий блок» АІС ОР «Податки», а також первинні документи, бухгалтерський облік, податкову звітність на підставі чого було зроблено висновок про нереальність операцій з боку позивача та його контрагентів.

Враховуючи проведений аналіз «ймовірного» ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг) за даними Єдиного реєстру податкових накладних та податкової інформації встановлено, що контрагенти платника податків які відображені у бухгалтерському та податковому обліку як постачальники ТМЦ, та виконавці робіт - не є фактичними виконавцями таких робіт (послуг) та постачальниками ТМЦ, які вказані в актах виконаних робіт та видаткових накладних що свідчить про відсутність факту отримання таких робіт та послуг. Також, відповідно до податкової інформації по контрагентам платника податків, вбачається відсутність трудових ресурсів, основних засобів, ТМЦ, які необхідні для виконання робіт.

Перевіряючими враховано не лише дані податкових інформацій, отриманих від контролюючих органів, на обліку в яких перебувають контрагенти, а контролюючим органом досліджено існування конкретної господарської операції та відповідності її змісту оформленим первинним та/або податковим документам. Проведено аналіз можливості здійснення транспортування товарів, фахівців, які безпосередньо виконували роботи, ким приймалися роботи, у тому числі посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі.

Разом з тим, операції від суб`єктів господарської діяльності з даними контрагентами не підтверджується стосовно врахування реального часу здійснення, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого обсягу документально оформлених операцій.

Також слід звернути увагу суду, що Постановою ВС від 07.10.2019 року по справі №1540/4792/18 зазначено, що «При оцінці договорів, актів та накладних, на які посилався позивач як на доказ, що підтверджують дані його фінансової звітності та податкового обліку, суди першої та апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України взяли до уваги дані інформаційної бази АІС «Податковий блок» стосовно господарської діяльності та податкової звітності ПАТ «Іллічівськзовніштранс» та ТОВ «Приор-Стил», які в силу статей 72, 73 зазначеного Кодексу також є належним доказом у справі, оскільки зафіксована в них інформація стосується обставин, які є предметом доказування. В сукупності з іншими доказами у справі, з врахуванням відсутності у позивача документів на переміщення, складування, зберігання брухту металу, інформацію про відсутність факту придбання цими контрагентами позивача брухту металу суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано оцінили, як доказ безтоварності операцій з поставки між цими контрагентами і позивачем».

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Головним управлінням ДФС в Одеській області розглянуто лист - заперечення відповідно до якого надано на адресу платника податків відповідь від 22.05.2019 року вих.№10950/10/15- 32-14-04-10 з повним обґрунтування висновків зазначених в Акті від 23.04.2019 №000237/15-32-14- 04/26343594 «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал - Сервіс Юг» код за », а також наголошено, що у зв`язку із ненаданням інших, або додаткових документів, які б спростовували висновки за результатами проведення планової виїзної документальної перевірки, порушення (висновки) - залишено без змін.

ГУ ДФС в Одеській області прийняло та надіслало на адресу платника податків такі оскаржувані податкові - повідомлення рішення, а саме:

від 27.05.2019 року № згідно якого ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» визначено до сплати податкове зобов`язання на суму 833721 грн., податку на прибуток та застосовано штрафна санкція 208430 грн.

від 27.05.2019 року № згідно якого ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» визначено до сплати податкове зобов`язання на суму 845612 грн., та застосовано штрафна санкція 211403 грн.

ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» направило до ДФС України Скаргу від 07.06.2019 року вих. №30 на Акт ГУ ДФС в Одеській області від 23.04.2019 р. №000238/15-32-14-04/26343594 «Про результати документальної планової виїзної перевірки...» та податкові повідомлення - рішення від 27.05.2019р. №, №, у якій просить скасувати вищезазначені податкові повідомлення - рішення та скасувати результати перевірки, які викладені у Акті перевірки.

Перевіркою усіх викладених у скарзі обставин, контролюючий орган вищого рівня ухвалив рішення від 08.08.2019 №38114/6/99-99-11-04-01-25 «Про результати розгляду скарги» відповідно до якої залишає без змін податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС в Одеській області від 27.05.2019 року №, №, а скаргу - без задоволення.

Згідно змісту складеного Акту перевірки від 23.04.2019 №000237/15-32-14-04/26343594 «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал - Сервіс Юг» встановлено наступні порушення, а саме:

1) п.44.1, 44.2, 44.3 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-?І (із змінами та доповненнями), п.2 ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХІ? (із змінами та доповненнями), п.5, п.7, п.14, п.21 П(С)БО П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, пп.9.4 п.9, п.10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 N318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), п. 3.2. та 3.5. Розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 (із змінами і доповненнями), в наслідок чого занижено податок на прибуток в сумі у сумі 833 721 грн., у тому числі по періодам:

2017 рік - занижена на 428 692 грн.;

2018 рік - занижена на 405 029 грн.

2) . п.44.1 ст.44, ч. «а» п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 -VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижена податок на додану вартість до сплати у сумі 845 612 грн., у тому числі по періодам:

Січень 2017 року - занижена на 394 грн;

Квітень 2017 року - занижена на 18361 грн;

Травень 2017 року - занижена на 6642 грн;

Червень 2017 року - занижена на 90 грн;

Серпень 2017 року - занижена на 14960 грн;

Жовтень 2017 року - занижена на 38389 грн;

Листопад 2017 року - занижена на 111869 грн;

Січень 2018 року - занижена на 116980 грн;

Лютий 2018 року - занижена на 75163 грн;

Квітень 2018 року - занижена на 99805 грн;

Травень 2018 року - занижена на 16720 грн;

Вересень 2018 року - занижена на 31930 грн;

Жовтень 2018 року - занижена на 180260 грн;

Листопад 2018 року - занижена на 28728 грн;

Грудень 2018 року - занижена на 105321 грн.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Стаття 19 Конституції України.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2-3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ст. 2) передбачає «Рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції».

В рішенні ЄСПЛ у справі «Звежинський проти Польщі» визначено: «73. Суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі Беєлер проти Італії). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок».

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У національному законодавстві відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. ПКУ визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податкове законодавство України складається, зокрема, з Конституції України, Податкового кодексу України та нормативно правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього кодексу (ст. 3 ПКУ).

Згідно із ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Положеннями п.п.16.1.2., 16.1.3 п.16.1. ст.16 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.п.19-1.1.27 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, в тому числі, забезпечують розвиток, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема організацію впровадження електронних сервісів для суб`єктів господарювання контролюючими органами.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. № 73 витрати зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування доходу у бухгалтерському обліку є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 Доходи (П(С)БУ 15), затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. № 290.

Пунктом 5 Положення встановлено, що Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Пунктом 7 Положення, встановлено, що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

інші операційні доходи;

фінансові доходи;

інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно оцінений і не існує імовірності відшкодування зазнаних витрат, то дохід не визнається, а зазнані витрати визнаються витратами звітного періоду. Якщо надалі сума доходу буде достовірно оцінена, то дохід визнається за такою оцінкою (п. 14).

Дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди (п. 21).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БУ 16), затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. № 318.

Пунктом 6 П(С)БУ 16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з п. 7 П(С)БУ 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, право платника податку на витрати виникає в періоді отримання доходу від реалізації таких товарів, робіт, послуг за наявності підтвердження понесених витрат первинними документами, що складаються відповідно до вимог ведення бухгалтерського обліку та внаслідок зменшення власного капіталу, тобто зменшення активів або збільшенням зобов`язань. А витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Пункт 135.1 статті 135.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пункт 198.6 статті 198

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

Стаття 1.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

ЄСПЛ, розглядаючи податкові спори, застосовує ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентами, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи складені за результатом таких операцій. При цьому, відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даній справі, позивач вказує на безпідставність прийняття податковим органом оскаржуваних повідомлень-рішень, оскільки господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені, а первинні бухгалтерські документи відображають реальність таких операцій.

Так, судом встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» здійснювало придбання товарів та послуг у ТОВ «Альт-стандарт», ТОВ «Євротезіс», ТОВ «Делл ком», ПП «Асгарт-охорона», ТОВ «Експертбілд», ТОВ «Продос», ТОВ «Кавіста», ТОВ «Охоронна компанія безпека плюс», ТОВ «Сертекс Плюс», ТОВ «Таістас», ТОВ «Родена», ТОВ «Манінг», ТОВ «Будмакстрой», ТОВ «ВВП холдінг», ТОВ «Альпакан», ТОВ «Хорнвалле», ТОВ «Хорнвуд», ТОВ «Герінг».

Судом досліджені первинні документи, складені на виконання господарських операцій з придбання товарів та постачання послуг у зазначених підприємств.

Договір №77 від 15.05.2017 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ " АЛЬТ- СТАНДАРТ»:

Акт здачі-прийняття робіт №52 від 15 травня 2017 р. ТОВ «АЛЬТ-СТАНДАРТ»

Платіжне доручення № 1646 від 17.05.2017 р. ТОВ «АЛЬТ-СТАНДАРТ»

Договір № 636И від 01.08.2017 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «ЄВРОТЕЗІС»:

Рахунок-фактура № 39 від 1 серпня 2017 р. ТОВ « ЄВРОТЕЗІС»

Акт здачі-прийняття робіт № 39 від 1 серпня 2017 р. ТОВ « ЄВРОТЕЗІС»

Платіжне доручення № 1750 від 10.08.2017 р. ТОВ «ЄВРОТЕЗІС»

Договір № 031017 від 03.10.2017 р., укладений між ТОВ «ДЕЛЛ КОМ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 815 від 17 жовтня 2017 р. ТОВ «ДЕЛЛ КОМ»

Видаткова накладна № 815 від 17 жовтня 2017 р. ТОВ «ДЕЛЛ КОМ»

Товарно-транспортна накладна № 42 від 17 жовтня 2017 р. ТОВ «ДЕЛЛ КОМ»

Платіжне доручення № 1896 від 24.11.2017 р. ТОВ «ДЕЛЛ КОМ».

Договір № 45 від 03.03.2017 Р., укладений між ПП «АСГАРД-ОХОРОНА та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 35 від 22 березня 2017 р. ТОВ «АСГАРД-ОХОРОНА»

Видаткова накладна № 35 від 3 квітня 2017 р. ТОВ «АСГАРД-ОХОРОНА».

Договір від 11.04.2017 р., укладений між ПП «АСГАРД-ОХОРОНА»,ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕСТ-ТОРГ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № 1628 від 11.04.2017 р. ТОВ «ТОРГОВИЙ ДЕМ «БЕСТ-ТОРГ»

Договір № 35 від 01.12.2016 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД»

Договір № 39 від 15.12.2016р.,укладенийм між ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД» та ТОВ «Індустріал- Сервіс Юг»:

Журнал-ордер і Відомість по рахунку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками за 01.01.17 -31.12.18 ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД»;

Платіжне доручення № 1520 від 24.01.2017 р. ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД»

Платіжне доручення № 1548 від 14.02.2017 р. ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД»

Платіжне доручення № 1602 від 21.03.2017 р. ТОВ «ЕКСПЕРТБІЛД».

Договір № 18П від 06.11.2017 р., укладений між ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» та ТОВ «ПРОДОС».

Договір № 19П від 09.11.2017 р., укладений між ТОВ«ПРОДОС» та ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг»:

Акт здачі-прийняття робіт № 169 від 20 листопада 2017 р. ТОВ «ПРОДОС»

Видаткова накладна № 172 від 24 листопада 2017 р. ТОВ «ПРОДОС»

Товарно-транспортна накладна № 172 від 24 листопада 2017 р. ТОВ «ПРОДОС»

Видаткова накладна № 175 від 27 листопада 2017 р. ТОВ «ПРОДОС»

Товарно-транспортна накладна № 175 від 27 листопада 2017 р. ТОВ «ПРОДОС»

Платіжне доручення № 1903 від 04.12.2017 р. ТОВ «ПРОДОС»

Платіжне доручення № від 14.12.2017 р. ТОВ «ПРОДОС».

Договір № 95 від 31.07.2017 р., укладений між ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» та ТОВ «КАВІСТА»:

Рахунок-фактура № 29 від 4 серпня 2017 р. ТОВ «КАВІСТА»

Акт здачі-прийняття робіт № 29 від 4 серпня 2017 р. ТОВ «КАВІСТА»

Платіжне доручення № 1 від 1 вересня 2017 р. ТОВ «КАВІСТА».

Договір № 231 від 02.04.2018 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС»:

Рахунок-фактура № 68 від 17 квітня 2018 р. ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС»

Акт здачі-прийняття робіт № 68 від 17 квітня 2018 р. ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС»

Платіжне доручення № 1925 від 16 травня 2018 р. ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС»

Платіжне доручення № 2011 від 16 липня 2018 р. ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС»

Платіжне доручення № 2014 від 16 липня 2018 р. ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС»

Платіжне доручення № 2015 від 16 липня 2018 р. ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ПЛЮС».

Договір № 9-СДН від 03.10.2018 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС».

Договір № М91 від 08.10.2018 р., укладений між ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 452 від 10 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Акт здачі-прийняття робіт № 452 10 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Рахунок-фактура № 153 від 4 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Акт здачі-прийняття робіт № 153 4 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Рахунок-фактура № 400 від 9 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Видаткова накладна № 400 від 9 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Рахунок-фактура № 359 від 8 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Видаткова накладна № 359 від 8 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Платіжне доручення № 245 від 29 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Платіжне доручення № 239 від 29 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Платіжне доручення № 240 від 29 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Платіжне доручення № 244 від 29 жовтня 2018 р. ТОВ «СЕРТЕКС ПЛЮС»

Договір №Т14 відОІ.11.2018 р., укладений між ТОВ «ТАІСТАС» та ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 58 від 21 листопада 2018 р. ТОВ «ТАІСТАС»

Видаткова накладна № 58 від 21 листопада 2018 р. ТОВ «ТАІСТАС»

Рахунок-фактура № 59 від 23 листопада 2018 р. ТОВ «ТАІСТАС»

Видаткова накладна № 59 від 23 листопада 2018 р. ТОВ «ТАІСТАС»

Платіжне доручення № 325 від 10 грудня 2018 р. ТОВ «ТАІСТАС»

Платіжне доручення № 326 від 10 грудня 2018 р. ТОВ «ТАІСТАС»

Платіжне доручення № 374 від 16 січня 2019 р. ТОВ «ТАІСТАС».

Договір № 211 відОІ.10.2018 р., укладений між ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» та ТОВ «РОДЕНА».

Договір № 199 від 01.10.2018 р., укладений між ТОВ «РОДЕНА» та ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 12 від 1 жовтня 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Видаткова накладна № 12 1 жовтня 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Рахунок-фактура № 202 від 5 жовтня 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Акт здачі-прийняття робіт № 202 від 5 жовтня 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Платіжне доручення № 229 від 26 жовтня 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Платіжне доручення № 288 від 19 листопада 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Платіжне доручення № 289 від 19 листопада 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Платіжне доручення № 290 від 19 листопада 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Платіжне доручення № 291 від 19 листопада 2018 р. ТОВ «РОДЕНА»

Договір № 244 від 17.08.2018 р., укладений між ТОВ «МАШНГ» ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 13 5 від 17 серпня 2018 р. ТОВ «МАНШГ»

Видаткова накладна № 13 5 від 17 серпня 2018 р. ТОВ «МАНІНГ»

Платіжне доручення № 191 від 1 жовтня 2018 р. ТОВ «МАНІНГ»

Платіжне доручення № 545 від 8 липня 2019 р. ТОВ «МАНІНГ»

Платіжне доручення № 546 від 8 липня 2019 р. ТОВ «МАНІНГ»

Договір № 14 від 03.12.2018 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «БУДМАКСТРОЙ»:

Рахунок-фактура № 261 від 5 грудня 2018 р. ТОВ «БУДМАКСТРОЙ»

Акт здачі-прийняття робіт № 261 від 5 грудня 2018 р. ТОВ «БУДМАКСТРОЙ»

Рахунок-фактура № 262 від 7 грудня 2018 р. ТОВ «БУДМАКСТРОЙ»

Акт здачі-прийняття робіт № 262 від 7 грудня 2018 р. ТОВ «БУДМАКСТРОЙ»

Платіжне доручення № 3 75 від 16 січня 2019 р. ТОВ «БУДМАКСТРОЙ»

Платіжне доручення № 376 від 16 січня 2019 р. «БУДМАКСТРОЙ»

Платіжне доручення № 377 від 16 січня 2019 р. «БУДМАКСТРОЙ»

Платіжне доручення № 378 від 16 січня 2019 р. «БУДМАКСТРОЙ»

Договір № 100418 від 10.04.2018 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «ВВП ХОЛДИНГ»:

Рахунок-фактура № 52 від 10 квітня 2018 р. ТОВ «ВВП ХОЛДИНГ»

Акт здачі-прийняття робіт № 52 від 10 квітня 2018 р. ТОВ «ВВП ХОЛДИНГ»

Платіжне доручення № 2003 від 9 липня 2018 р. ТОВ « ВВП ХОЛДИНГ»

Платіжне доручення № 1924 від 16 травня 2018 р. ТОВ « ВВП ХОЛДИНГ»

Договір № 327 від 16.07.2018 р., укладений між ТОВ «ВВП ХОЛДИНГ»,ТОВ «БРЕНДСТАФ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № 2013 від 16 липня 2018 р. ТОВ «БРЕНДСТАФ»

Рахунок-фактура № 34/09 від 16 грудня 2016 р. ТОВ «АЛЬПАКАН»

Накладна № 20011 від 20.01.2017 р. ТОВ «АЛЬПАКАН»

Рахунок-фактура № 34/3 8 від 15 лютого 2017 р. ТОВ «АЛЬПАКАН»

Накладна № 17021 від 17.02.2017 р. ТОВ «АЛЬПАКАН»

Платіжне доручення № 1517 від 20 січня 2017 р. ТОВ «АЛЬПАКАН»

Платіжне доручення № 1561 від 17 лютого 2017 р. ТОВ «АЛЬПАКАН»

Договір № 20 від 01.12.2017 р. ,укладений між ТОВ «Індустріал Сервіс Юг» та ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»

Договір № 21 від 01.12.2017 р., укладений між ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 1 від 7 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»

Акт здачі-прийняття робіт № 1 від 7 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»

Рахунок-фактура №2 від 8 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»

Видаткова накладна № 2 від 8 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»

Договір № 117 від 02.04.2018 р., укладений між ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»,ТОВ «ДЕЛАЙТ ЕЛІТ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № від 3 квітня 2018 р. ТОВ «ДЕЛАЙТ ЕЛІТ»

Договір № 18 від 21.05.2018 р., укладений між ТОВ «ХОРНВАЛЛЕ»,ТОВ «МЕРКУРІЙ М-2017» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № 1928 від 21 травня 2018 р. ТОВ « МЕРКУРІЙ М-2017»

Договір № 14У від 01.12.2017 р., укладений між ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» та ТОВ «ХОРНВУД»:

Рахунок-фактура № 2 від 5 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВУД»

Акт здачі-прийняття робіт № 2 від 5 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВУД»

Рахунок-фактура № 6 від 7 грудня 2017р. ТОВ «ХОРНВУД»

Акт здачі-прийняття робіт № 5 від 7 грудня 2017 р. ТОВ «ХОРНВУД»

Договір № 88 від 16.03.2018 р., укладений між ТОВ «ХОРНВУД»,ТОВ «ДЕЛАЙТ ЕЛІТ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № від 19 березня 2018 р. ТОВ «ДЕЛАЙТ ЕЛІТ»

Платіжне доручення № від 27 березня 2018 р. ТОВ « ДЕЛАЙТ ЕЛІТ»

Договір № 49 від 01.11.2017р., укладений між ТОВ «ГЕРІНГ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Рахунок-фактура № 1 від 16 листопада 2017 р. ТОВ «ГЕРІНГ»

Видаткова накладна № 1 від 16 листопада 2017 р. ТОВ «ГЕРІНГ»

Рахунок-фактура № 2 від 16 листопада 2017 р. ТОВ «ГЕРІНГ»

Видаткова накладна№ 2 від 16 листопада 2017 р. ТОВ «ГЕРІНГ»

Рахунок-фактура № 3 від 17 листопада 2017 р. ТОВ «ГЕРІНГ»

Видаткова накладна № 3 від 17 листопада 2017 р. ТОВ «ГЕРІНГ»

Договір від 20.12.2017 р., укладений між ТОВ «ГЕРІНГ» , ТОВ «СТОР ЕКСПО» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № від 21 грудня 2017 р. ТОВ «СТОР ЕКСПО»

Платіжне доручення № від 22 січня 2018 р. ТОВ «СТОР ЕКСПО»

Договір № 115 від 26.03.2018 р., укладений між ТОВ «СТОР ЕКСПО»,ТОВ «ДЕЛАЙТ ЕЛІТ» та ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг»:

Платіжне доручення № від 27 березня 2018 р. ТОВ «ДЕЛАЙТ ЕЛІТ»

Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 7492

Протоколи тендерних комітетів Одеської залізниці та МТП Южний.

Штатний розклад ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» від 01.01.2017 р.

Штатний розклад ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» від 01.12.2017 р.

Штатний розклад ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» від 01.01.2018 р.

Штатний розклад ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» від 01.06.2018 р.

Штатний розклад ТОВ «Індустріал - Сервіс Юг» від 01.11.2018 р.

Договір про надання послуг від 01.02.2017 р. ОСОБА_1 .

Договір про надання послуг від 01.03.2017 р. ОСОБА_2 .

Договір про надання послуг від 01.03.2017 р. ОСОБА_3 .

Договір про надання послуг від 03.04.2017 р. ОСОБА_4 .

Договір про надання послуг від 03.07.2017 р. ОСОБА_5 .

Договір про надання послуг від 03.07.2017 р. ОСОБА_6 .

Договір про надання послуг від 01.08.2017 р. ОСОБА_7 .

Договір про надання послуг від 01.08.2017 р. ОСОБА_2 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 01.02.2017 р. ОСОБА_1 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 01.03.2017 р. ОСОБА_2 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 01.03.2017 р. ОСОБА_3 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 03.04.2017 р. ОСОБА_4 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 03.07.2017 р. ОСОБА_5 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 03.07.2017 р. ОСОБА_6 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 01.08.2017 р. ОСОБА_7 .

Акт прийняття-здачі наданих послуг від 01.08.2017 р. ОСОБА_2

Журнал-ордер і Відомість по рахунку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками за Грудень 2018 р.

Довідка про кредиторську заборгованість по контрагентах, що увійшли до Акту перевірки ДФС в Одеській області від 23.04.2019 р. № 000238/15-32-14-04/26343594 станом на 01.08.2019.

Договір про надання послуг № ОД-1000278 від 05.10.2015, укладений між ТОВ «Індустріал- Сервіс Юг» та ТОВ «ТД «Міст Експрес»:

Акт про надання послуг № 7 від 30.09.2017 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Акт про надання послуг № 2 від 31.07.2017 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Акт про надання послуг № 2 від 21.03.2018 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Акт про надання послуг № 8 від 21.09.2017 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Акт про надання послуг № 6 від 14.08.2017 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Платіжне доручення № від 23.03.2018 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Платіжне доручення № 1902 від 14.12.2017 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Платіжне доручення № 1761 від 22.08.2017 ТОВ «ТД «Міст Експрес»

Договір про надання послуг № 532 від 09.03.2011, укладений між ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» та ПП «Нічний Експрес»:

Акт про надання послуг № ОУ-0097296 від 30.09.2018 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0108680 від 31.10.2018 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0119594 від 31.10.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0093723 від 31.08.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0017501 від 28.02.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0030521 від 31.03.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-004313 6 від 3 0.04.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0068139 від 30.06.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0080905 від 31.07.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ-0Ю7037 від 30.09.2017 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ- 0119753 від 30.11.2018 ПП «Нічний Експрес»

Акт про надання послуг № ОУ- 0130030 від 31.12.2018 ПП «Нічний Експрес»

Платіжне доручення № 1825 від 17.10.2017 ПП «Нічний Експрес»

Платіжне доручення № 1904 від 04.12.2017 ПП «Нічний Експрес»

Платіжне доручення № 204 від 08.10.2018 ПП «Нічний Експрес»

Договір про надання послуг № 106106 від 10.03.2016, укладений між ТОВ «Індустріал-Сервіс Юг» та ТОВ «Нова Пошта»:

Додаткова угода № 1 до договору № 106106 від 10.03.2016

Заява про приєднання до Договору про надання послуг від 11.04.2018 р.

Акт про надання послуг № НП/6-00285 75 від 10.07.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0030941 від 20.07.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0032289 від 31.07.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0023501 від 10.06.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0026778 від 30.06.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0022241 від 31.05.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0014409 від 10.04.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0012594 від 31.03.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0009575 від 10.03.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0005573 від 10.02.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0007743 від 28.02.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0002251 від 20.01.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0003 072 від 31.01.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0023869 від 10.05.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0025683 від 20.05.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0027705 від 31.05.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0029255 від 10.06.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП/6-0035587 від 30.06.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000338914 від 10.07.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000390166 від 20.07.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000473485 від 10.08.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000515646 від 20.08.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000574768 від 31.08.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000633050 від 10.09.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000864488 від 20.09.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000930619 від 30.09.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001015088 від 10.10.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001082626 від 20.10.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-000078875 від 31.10.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001257068 від 10.11.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001345683 від 20.11.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001427763 від 30.11.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001531449 від 10.12.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001633298 від 20.12.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП-001739287 від 31.12.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0001215 від 10.01.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0002072 від 20.01.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0004285 від 31.01.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0005936 від 10.02.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0008499 від 20.02.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0010014 від 28.02.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0014212 від 20.03.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0017819 від 10.04.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0019239 від 20.04.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0021498 від 30.04.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0034714 від 10.08.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0035980 від 20.08.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0037896 від 31.08.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0039427 від 10.09.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0041368 від 20.09.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0043440 від 30.09.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0045316 від 10.10.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0047283 від 20.10.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0049247 від 31.10.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0052074 від 10.11.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0053884 від 20.11.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0055791 від 30.11.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0057129 від 10.12.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0060373 від 20.12.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Акт про надання послуг № НП6- 0061608 від 31.12.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1818 від 03.10.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1881 від 14.11.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1915 від 03.05.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 12.02.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1890 від 21.11.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1871 від 09.11.2017 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 12.01.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 21.02.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1905 від 23.04.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 2063 від 23.08.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 184 від 27.09.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 2091 від 07.09.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 328 від 11.12.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 335 від 18.12.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 354 від 28.12.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 22.01.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 05.02.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 05.03.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 11.04.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1929 від 22.05.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1940 від 23.05.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1959 від 04.06.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1977 від 19.06.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 1991 від 02.07.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 2027 від 25.07.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 2044 від 02.08.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 2084 від 31.08.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 2106 від 21.09.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 201 від 05.10.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 215 від 17.10.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 228 від 23.10.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 269 від 09.11.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 276 від 15.11.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № 301 від 27.11.2018 ТОВ «Нова Пошта»

Платіжне доручення № від 04.01.2018 ТОВ «Нова Пошта».

Наявні в матеріалах справи документи, у повній мірі підтверджують реальність вищевказаних господарських операцій, за наслідками яких відбувалось формування податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про юридичну дефектність поданих документів чи їх неповноту.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Норми податкового законодавства також не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень. (Постанова ВС від 31.05.2019 року у справі №812/1787/17).

Верховний суд у Постанові від 02.04.2019 року по справі № 826/6245/18, висловив правову позицію:

«…Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку…».

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ч. 4 ст. 9 КАС України (Постанова ВС від 24.04.2019 року у справі № 820/5629/13-а).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані положеннями Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

За правилами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України визначено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Так, відповідно до пункту 2 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 (далі - Порядок № 1232; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зустрічні звірки проводяться у суб`єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов`язань.

Проведення зустрічної звірки може розглядатися як юридичний факт, який впливає на законні інтереси платника податків виключно у випадку коли дані, отримані за результатами проведення зустрічних звірок, можуть бути використані контролюючим органом як інформація про можливі порушення платником податків вимог податкового законодавства. Відповідна обставина, у свою чергу, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є підставою для призначення податкової перевірки.

Будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними (Постанова ВС від 27.02.2018 р. у справі № 811/2154/13-а).

Щодо доводів податкового органу про не підтвердження факту поставки у зв`язку з відсутністю товарно-транспортних накладних.

Не можна вважати обґрунтованим висновок про не підтвердження факту поставки у зв`язку з відсутністю товарно-транспортних накладних або неналежним їх оформленням, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування податкового кредиту. Чинним законодавством України передбачено обов`язковість товарно-транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення (Постанова ВС від 16.05.2018 р. у справі № 2а-0870/12052/11).

Товарно-транспортні накладні не завжди складаються при наявності операцій з перевезення. Відсутність товарно-транспортних накладних пояснюється фактом перевезенням товарів власними силами. У даній ситуації відсутність товарно-транспортної накладної є законним явищем. (Постанова ВС від 05.06.2018 р. у справі №2а-10089/11/1370).

Товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків. (Постанова ВС від 17.04.2018 р. у справі № 816/1587/17).

Щодо доводів податкового органу про відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу (Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 814/937/15).

Відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку (Постанова ВС від 12.06.2018 р. у справі № 802/1155/17-а).

При цьому такі обставини, як відсутність у контрагента трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, відсутність працівників також не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди повинно мати у власності задекларовану значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, а особливо в разі перепродажу товару; звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів, як от на підставі цивільно-правових договорів ( справа №822/955/16 від 12.09.2019 ).

Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) (Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 815/3526/17).

Зважаючи на висновки Верховного суду, в даній справі досліджено весь масив первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, які повністю підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу Інтерсплав проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Супорт Центр проти Болгарії, у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника це не мало б.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, рішення Європейського суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зазначений правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у Постанові від 12.12.2018 року у справі №826/8687/16 (провадження №11-1152апп18).

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідні, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Метою зазначених положень Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, в тому числі, юридичними особами.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Індустріал Сервіс Юг» підлягають задоволенню.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби України за рахунок державних асигнувань на користь ТОВ «Індустріал Сервіс Юг» суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була неминучою, так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріал-Сервіс Юг» до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.05.2019 року задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми Р від 27.05.2019р. № Головного управління ДФС у Одеській області.

Визнати протиправним і скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми Р від 27.05.2019р. № Головного управління ДФС у Одеській області.

Стягнути з Головного управління ДФС України в Одеській області на користь товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріал Сервіс Юг» суму судового збору за подання адміністративного позову за:

платіжним дорученням № 573 від 19.08.2018 року у сумі 19 210, 00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріал Сервіс Юг» - адреса: 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, код 26343594,

Головне управління ДФС України в Одеській області адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.