Справа № 160/9009/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 листопада 2019 року Справа № 160/9009/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Шурпіновій К.О.

за участю представників:

позивача Гудими Т.В.

відповідача Сови Ю.В.

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Криворізький Міськмолокозавод № 1» до Криворізької міської ради про визнання протиправними дій, -

встановив:

І.ПРОЦЕДУРА

1. 16.09.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Криворізький Міськмолокозавод № 1» до Криворізької міської ради, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Криворізької міської ради щодо прийняття рішення від 29.03.2017 № 1522 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік»;

- визнати протиправним підпункт 1.2. пункту 1 рішення Криворізької міської ради щодо прийняття рішення від 29.03.2017 № 1522 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік».

2. Ухвалою суду від 23.09.2019 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Криворізький Міськмолокозавод № 1» до Криворізької міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправним підпункту 1.2. пункту 1 рішення Криворізької міської ради щодо прийняття рішення від 29.03.2017 № 1522 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік» повернуто позивачеві.

3. Ухвалою суду від 23.09.2019 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі № 160/9009/19, підготовче засідання призначено на 15.10.2019, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті спору.

4. 10.10.2019 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки не отримано позовну заяву, що позбавляє права на надання відзиву на позовну заяву.

5. У підготовче засідання 15.10.2019 прибув представник позивача.

6. Судом продовжено строк для надання відповідачем відзиву на позовну заяву та оголошено перерву до 05.11.2019.

7. 31.10.2019 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою підготовки відзиву на позовну заяву.

8. У підготовче засідання 05.11.2019 прибув представник позивача.

9. З метою надання відповідачем відзиву на позовну заяву, оголошено перерву до 21.11.2019.

10. 18.11.2019 засобами поштового зв`язку до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками та доказом направлення позивачу.

11. У підготовче засідання 21.11.2019 прибули представники позивача та відповідача.

12. 18.11.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

13. Представник позивача заперечив проти заявленого клопотання.

ІІ. ДОВОДИ ЗАЯВНИКА

14. Позивачем стверджується про протиправність дій Криворізької міської ради щодо прийняття рішення від 29.03.2017 №1522 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік».

15. Відповідно до частини другої 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

16. Вказана норма слугує меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, що зокрема слід розуміти як спрямованість на створення ситуації упевненості для суб`єкта владних повноважень, як відповідача по справі, стосовно розуміння відсутності у позивача бажання звертатись з відповідним позовом,

17. Шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

18. Реальну можливість дізнатися про дії міської ради щодо прийняття Рішення № 1522 позивач мав у день його опублікування, а саме 31.03.2017, коли воно було оприлюднене на офіційній сторінці Криворізької міської ради, що в розумінні статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», є належним способом оприлюднення інформації.

19. Зазначеним спростовуються доводи позовної заяви, що оскаржуване рішення офіційно не оприлюднювалось, а тому ПРАТ «КММЗ» №1» не було відомо про його існування до моменту винесення податковим органом акту перевірки від 12.06.2019 та нарахування грошового зобов`язання у розмірі 193 668,53 грн.

20. А фактично, посилання позивача на акти перевірки як на обставину, від якої ним пов`язується початок перебігу строку, а не від дати опублікування Рішення № 1522 (31.03.2017), свідчать про те що позивач на власний розсуд відтермінував строк звернення до суду з цим позовом більш, ніж на 2 роки, а фактично - про зловживання процесуальними правами.

21. Згідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

22. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

23. У даному випадку, щодо оприлюднення у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», слід зауважити на відсутності такого обов`язку у 2017 році для прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, оскільки Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791-VIII (далі - Закон № 1791), частиною 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення якого унормовано, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3. підпункт) 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

24. Рішення № 1522 якраз прийняте у 2017 році на виконання вищеназваних законів, тож правомірно, що відповідачем не застосовувались вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

25. Таким чином, об`єктивно з текстом оскаржуваного рішення позивач мав можливість ознайомитися з дати його опублікування 31.03.2017.

26. Більш того, позивач не лише міг, а й повинен був дізнатися про прийняте Рішення № 1522 ще у 2017 році, адже у нього як платника податку існує податковий обов`язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (стаття 36 ПК України).

27. Таким чином, на підставі Рішення № 1522 у позивача виникли певні правовідносини (зобов`язання), про які позивачу як платнику місцевих податків і зборів було відомо в період дії цього рішення.

28. Позивач, маючи можливість з 31.03.2017 ознайомитися з текстом оскаржуваного рішення та будучи платником місцевих податків і зборів в період дії цього рішення, зобов`язаний був сплачувати такі податки та збори з урахування цього рішення. Проте, будь-яких дій спрямованих на подальше оскарження цього рішення до суду протягом 2017- 2019 років не вчиняв.

29. В аналогічній справі № 160/913/19 Верховний Суд виклав правову позицію, що відсутність доказів того, що позивачем вчинялися активні дії на ознайомлення з текстом розробленої технічної документації з нормативної грошової оцінки після опублікування оскаржуваного рішення 31.03.2017, що свідчить про стабільність відносин, які регулювало це рішення, а також про те, що позивач відтермінував строк звернення до суду з цим позовом на власний розсуд.

30. При цьому, у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №344/9166/17 висловлена правова позиція, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

31. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

32. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

33. У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

34. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

35. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.

ІІІ. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ПОЗИВАЧА

36. Представник позивача проти клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду заперечив повністю, зазначив, що про прийняте рішення, дії щодо прийняття якого оскаржуються, дізнався лише з тексту акту перевірки, а оскільки таке рішення є регуляторним актом, його належало належним чином опублікувати у засобах масової інформації, проте відповідач обмежився його розміщенням на електронному ресурсі.

37. При цьому, неможливо підтвердити дату такого електронного розміщення рішення на сайті відповідача.

ІV. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

38. Звертаючись до суду, позивач зазначив, що дізнався про порушення своїх прав оскаржуваними діями 12.06.2019, отримавши текст акту перевірки.

39. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

40. За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

41. Відповідно до частини третьої цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

42. Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із завдань та принципів адміністративного судочинства, з рахуванням практики Європейського суду з прав людини.

43. Так, одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

44. Держави користуються певною свободою розсуду у сфері регулювання права на доступ до суду, яке залежить як від потреб і ресурсів суспільства, так і від конкретних осіб.

45. Безпосередньо доктрина обмежень на право доступу до суду була сформульована Судом у справі Ashingdane v. United Kingdom (1985), згідно якої такі обмеження, для того, щоб відповідати вимогам частини 1 статті 6 Конвенції мають:

- переслідувати правомірну мету, і

- не порушувати саму сутність права.

46. Як зазначено у пункті 36 рішення Суду у справі Golder United Kingdom, стаття 6 Конвенції містить право на суд, у якому право на доступ до суду, тобто право розпочати провадження в суді, становить лише один із його аспектів.

47. У рішенні Комісії за заявою №10475/83 Dyer v. United Kingdom, Decisions and Reports 39, pp. 24666 at pp. 25152).

48. Відповідні принципи Суд виклав таким чином:

а) право на доступ до суду, гарантоване частиною 1 статті 6, не є абсолютним і може бути обмежене. Це дозволяє сама суть цього права, позаяк право на доступ до суду «за своєю природою вимагає регулювання державою - регулювання, що може різнитися залежно від часу та місця і відповідно до потреб і ресурсів суспільства та особи»;

б) при встановленні таких обмежень Договірні держави користуються певною свободою розсуду, однак, остаточне вирішення того, чи було дотримано вимог Конвенції залишається за Судом. Він має впевнитися, що встановлені обмеження не порушують чи зменшують доступ, що залишився особі таким чином, що завдають шкоду самій суті права;

в) більше того, обмеження не буде сумісним із частиною 1 статті 6, якщо воно не має правомірної мети і коли відсутнє пропорційне співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

49. Ці принципи визначають процес, що є невід`ємною частиною завдання суду відповідно до Конвенції, визначення справедливої рівноваги між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи.

50. Позивач стверджує, що фактично дізнався про прийняття рішення 12.06.2019, та оскільки дата розміщення рішення на сайті не зазначена, підтвердження опублікування в друкованому ЗМІ відповідачем не надано, враховуючи предмет спору оскарження певних дій, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

51. Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання представника Криворізької міської ради про залишення без розгляду адміністративного позову в адміністративній справі № 160/9009/19 відмовити.

2. Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

3. У зв`язку з перебуванням головуючого судді І.О. Верба у відрядженні з 24.11.2019 по 26.11.2019 включно, повний текст ухвали складений 27.11.2019.

Суддя І.О. Верба