Справа № 260/484/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11241/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України,

на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року про забезпечення позову (суддя Луцович М.М., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №260/484/19 за позовом Дочірнього підприємства «Санаторій Поляна» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Державної служби геології та надр України,

про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

У квітні 2019 року позивач ДП «Санаторій Поляна» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Державної служби геології та надр України, в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив: 1) визнати протиправним та скасувати пункт 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999 р.; 2) визнати протиправним та скасувати пункт 1 додатку 4 до наказу Державної служби геології та надр України від 23.04.2019р. №125, яким внесено зміни до наказу Держгеонадр від 31.10.2018р. №405 в частині доповнення підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999р., наданого ДП «Санаторій Поляна».

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року відкрито провадження в справі за цим адміністративним позовом.

У цій адміністративній справі позивач подав до суду першої інстанції заяву від 11.04.2019 року про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію пункту 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999 року.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач оскаржує пункт 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами наданого ДП «Санаторій Поляна». Таким чином, за наявності чинного пункту 4 додатку 2 до наказу від 31.10.2018р. №405 позивач не має можливості здійснювати користування надрами і здійснювати видобування мінеральної води, при цьому, вживання мінеральних вод є однією з основних складових санаторного лікування у санаторії «Поляна». Вказував заявник (позивач) на те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, а тому існує необхідність вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного пункту додатку до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, до вирішення справи по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову задоволено. Зупинено дію пункту 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999 року - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №260/484/19.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 11.04.2019 року не погодився відповідач Державна служба геології та надр України та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції при задоволенні заяви про забезпечення позову не врахував, що зупинення дії пункту 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405 фактично вирішує спір без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Зазначає апелянт, що ДП «Санаторій Поляна» надано спеціальний дозвіл на користування надрами №1983, з метою видобування підземних мінеральних лікувально-столових вод, який містить особливі умови відповідно до п.12 Порядку 615, дотримання яких є обов`язковим. З моменту надання позивачу Дозволу №1983 у Надрокористувача виникли права та обов`язки, передбачені Кодексом України про надра та Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого пост. КМ України від 30.05.2011 року №615. Звертає увагу апелянт на те, що зупинення дії Дозволу №1983 не звільняє Надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. На думку апелянта, наявність у позивача тридцятиденного строку на усунення недоліків та обов`язку проведення на ділянці надр робіт, пов`язаних із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків, передбаченого п.22 Порядку №615, спростовує висновки суду першої інстанції про те, що зупинення дії Дозволу №1983 повністю унеможливлює здійснення лікувальної діяльності позивача. Також звертає увагу апелянт на те, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі чи дійсно порушено права позивача, не наведено обгрунтувань неможливості захисту прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, а також не вказано, які саме витрати та зусилля має понести ДП «Санаторій Поляна» для відновлення своїх прав та інтересів.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 11.04.2019 року.

Позивач ДП «Санаторій Поляна» подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 11.04.2019 року без змін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; - або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно норм ч.1, 2 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Колегія суддів враховує, що виходячи з аналізу норм процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову; 2) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оспорюваним рішенням, дією або бездіяльністю.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, повинні забезпечувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Даючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення адміністративного позову суд апеляційної інстанції також враховує: - розумність, обґрунтованість й адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; - наявність зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; - імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - необхідність у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту позову видно, що позивач оскаржує пункт 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, яким було зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999 року.

У заяві про забезпечення позову позивач просив зупинити дію пункту 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405 - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Судом першої інстанції вірно враховано та не заперечується сторонами по справі, що основним видом економічної діяльності позивача ДП «Санаторій Поляна» є КВЕД 86.10 Діяльність лікарняних закладів.

Відповідно до пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011р. №615, після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції також вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що зупинення згідно пункту 4 додатку 2 до наказу від 31.10.2018р. №405 дії спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999 року має наслідком неможливість здійснювати позивачем добування мінеральних вод, в тому числі для здійснення лікувальної діяльності, та, як наслідок, втрати фінансового результату від такої діяльності, що у свою чергу, може негативно вплинути на оплату праці третіх осіб або до скорочення штату працівників, зменшення розміру податкових зобов`язань позивача (заявника).

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що звернення до суду з позовом про оскарження рішення Державної служби геології та надр України не зупиняє дію оскаржуваного наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. № 405 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №1983 від 10.09.1999 p., виданого позивачеві.

При цьому, реалізація до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі оскаржуваного пункт 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №405, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом у разі задоволення даного позову, оскільки наслідки прийняття оскаржуваного наказу настануть до прийняття рішення судом у даній справі.

Судом першої інстанції також було вірно враховано, що у разі відмови у задоволенні позову, не буде перешкод для виконання оскаржуваного наказу після набрання законної сили судовим рішенням по суті у даній справі, а отже обраний спосіб забезпечення позову не спричинить шкоди іншому учаснику процесу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовним вимогами, та таким, що відповідає предмету позову.

Зупинення дії оскаржуваного наказу відповідача носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача.

Забезпечення позову спрямоване на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Аналогічної правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 року (справа №804/2789/17) та вірно врахована судом першої інстанції.

Крім цього, відповідно до п.17 абз.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів також зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 4 додатку 2 до наказу Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. № 405 до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі, відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та узгоджується із вимогам вищенаведеного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду першої інстанції.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 року у справі №260/484/19, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ДП «Санаторій Поляна» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у цій адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року про забезпечення позову в адміністративній справі №260/484/19 за позовом Дочірнього підприємства «Санаторій Поляна» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року