Справа № 280/1644/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 листопада 2019 року (12 год. 11 хв.)Справа № 280/1644/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивача Шулякова М.В.,

відповідача Когут А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «ТЕСС» (69095,м. запоріжжя, пр. Соборний, 109, к.55Б, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «ТЕСС» (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить судь визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.12.2018:

№ , яким Приватному підприємству «ТЕСС» визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 40 494,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 20 247,00 грн.;

№ , яким Приватному підприємству «ТЕСС» визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 171 325,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 42 831, 25 грн.;

№ , яким Приватному підприємству «ТЕСС» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 62 639,00 грн.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 14.05.2019.

Протокольною ухвалою суду від 14.05.2019 відкладено підготовче засідання на 28.05.2019.

Ухвалою суду від 28.05.2019 за клопотанням сторін зупинено провадження у справі № 280/1644/19 для надання їм часу для примирення до 09.07.2019.

Ухвалою суду від 09.07.2019 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.07.2019 за клопотанням сторін зупинено провадження у справі № 280/1644/19 для надання їм часу для примирення до 07.10.2019.

Ухвалою суду від 07.10.2019 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.10.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 22.10.2019.

Протокольною ухвалою суду від 22.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.11.2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові та відповіді на відзив від 28.05.2019. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ревізором під час перевірки застосовано формальний підхід до встановлення дійсних обставин у справі, а також ним проігноровано первинну бухгалтерську документацію, надану позивачем. Вказує, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Перевіркою фінансово-господарської діяльності ПП «ТЕСС» встановлено, що ПП «ТЕСС» придбавало товари та послуги у підприємств-контрагентів у відповідних періодах, про що свідчать договори про придбання товарів та надання послуг, укладені з підприємствами-замовниками, які надані до перевірки і описані в акті перевірки. Витрати, які понесло ПП «ТЕСС» по взаємовідносинам з підприємствами-контрагентами прямо пов`язані з провадженням господарської діяльності підприємства. Щодо посилання представника відповідача на податкову інформацію, отриману від контролюючих органів за місцем податкового обліку підприємств-контрагентів позивача, вважає, що зазначена інформація жодним чином не впливає на факт законності господарських операцій позивача, які мали місце у 2017 році. Більш того, навіть якщо будь-хто з контрагентів позивача в подальшому не дотримуватиметься у своїй діяльності законодавчих норм, на думку представника позивача, це не тягне відповідальності та не створює негативні наслідки для ПП «ТЕСС», оскільки законодавством України не передбачено обов`язок відповідальної особи суб`єкта господарювання при здійсненні фінансово-господарської діяльності контролювати діяльність підприємства-контрагента, а тому просить адміністративний позов задовольнити та скасувати спірні рішення відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду відзиві на адміністративний позов від 14.05.2019. Зокрема, зазначає, що підприємства-контрагенти позивача не мали можливості надавати послуги, виконувати роботи та поставляти товари за відсутності трудових ресурсів, станом на дату проведення перевірки підприємства не звітували, зокрема не подавали декларації з податку на прибуток за 2017 рік. Зазначає, що за результатами здійснення аналізу даних ЄРПН за січень 2018 року встановлено факт пересорту номенклатури товарних груп постачальниками ТОВ «ТГ «КАСТА» (код 41504299). Крім цього, зазначає, що відповідно до службових записок та згідно відомостей ЄРПН встановлено що «ТГ «КАСТА» (код 41504299) та ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) за юридичною адресою не знаходяться. Внаслідок відсутності трудових ресурсів та основних засобів, відсутності реальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання товару, підтвердити реальність господарських операцій не має можливості. Також представник відповідача наводить дані кримінального провадження, яке розслідується СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, в якому фігурантом проходить ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «КАСТА» (код за ). На підставі вказаних обставин представник відповідача зазначає, що вбачається здійснення підприємствами-контрагентами позивача нереальних (безтоварних) господарських операцій на адресу ПП «ТЕСС» з причин відсутності необхідних умов для здійснення господарської діяльності (відсутність достатнього трудового ресурсу, відсутність основних фондів, виробничих, складських активів, транспортних засобів) та відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту номенклатури товару (робіт, послуг), який реалізовано ПП «ТЕСС».

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ПП «ТЕСС» () є юридичною особою, яка зареєстрована 16.02.1993 року, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У період з 31.10.2018 року по 06.11.2018 року на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 30.10.2018 року № 3668 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «ТЕСС» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток за 2017 рік та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) у січні 2018 року, ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) у січні 2018 року.

За результатами перевірки складено акт від 13.11.2018 року № 699/08-01-14-07/19264090 (далі за текстом акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ПП «ТЕСС»:

- п. 44.1 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1., п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями, що діяли у відповідних звітних періодах), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 40 494 грн., у т. ч. по періодах:

- за 2017 рік на загальну суму 40 494 грн.

- п .п. 14.1.36, п .п. 14.1.181, п. п. 14.1.231, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями, що діяли у відповідних звітних періодах), в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, на загальну суму 171 325 грн., у т. ч. по періодах:

- грудень 2017 року у сумі 10 883 грн.;

- січень 2018 року у сумі 160 492 грн.

та завищення суми від`ємного значення (по рядку 21 податкових декларацій з податку на додану вартість ) на загальну суму 62 639 грн., у т. ч. по періодах:

- грудень 2017 року у сумі 34 160 грн.;

- січень 2018 року у сумі 62 639 грн.

Далі, за результатами перевірки на підставі акту перевірки Відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 06 грудня 2018 року:

- № , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 40 494,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 20 247,00 грн.;

- № , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 171 325,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 42 831, 25 грн.;

- № , яким, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 62 639,00 грн.

ПП «ТЕСС» оскаржило зазначені податкові повідомлення-рішення у адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги, яке позивач отримав 25.02.2019 року.

Відповідач надав відзив та додаткові пояснення, за змістом яких, відповідач вважає, що ним правомірно визначено суму податкових зобов`язань по взаємовідносинам з контрагентами позивача постачальниками товарів та послуг: ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) у січні 2018 року, ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) у січні 2018 року та наводить підстави, викладені в акті перевірки щодо зазначених підприємств-контрагентів позивача.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що в ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено відсутність у ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) у січні 2018 року, ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) відповідних умов для виконання робіт та постачання товару (відсутність трудових ресурсів, іншого джерела походження послуг), відсутність джерел походження реалізованого в адресу ПП «ТЕСС» товару, послуг, а отже ці підприємства фактично не могли здійснювати фінансово-господарські операції з поставки товару (робіт, послуг) на адресу позивача. Враховуючи викладене, відповідач дійшов до висновку, що фактично мало місце отримання результатів робіт (послуг), джерело походження якого не встановлене. Внаслідок відсутності трудових ресурсів та основних засобів, відсутності реальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання товару, підтвердити реальність господарських операцій не має можливості. Також представник відповідача наводить дані кримінального провадження, яке розслідується СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, в якому фігурантом проходить ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «КАСТА» (код за ). А отже, на думку відповідача вбачається здійснення підприємствами-контрагентами позивача нереальних (безтоварних) господарських операцій на адресу ПП «ТЕСС» з причин відсутності необхідних умов для здійснення господарської діяльності (відсутність достатнього трудового ресурсу, відсутність основних фондів, виробничих, складських активів, транспортних засобів) та відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту номенклатури товару (робіт, послуг), який реалізовано ПП «ТЕСС».

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України), який набрав законної сили 01.01.2011 року.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Згідно з інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.

- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування витрат, понесених у зв`язку із здійсненням цих господарських операцій при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та сум податку на додану вартість при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж податкового органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За змістом статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено з матеріалів справи, між ПП «ТЕСС» (Замовник) та ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) (Виконавець) укладено Договір про надання послуг № 21/7 від 01.12.2017 року відповідно до якого Виконавець взяв на себе зобов`язання надати Замовнику послуги авто техніки. Надання зазначених послуг за договором підтверджується наданими актами приймання-передачі надання послуг та банківськими виписками, що підтверджує здійснення розрахунків між сторонами.

Крім того, із наданих позивачем документів судом встановлено, що між ПП «ТЕСС» та ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) укладено договір підряду № 1124/2017-ПМЛт від 24.11.2017 року. За умовами договору ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) взяло на себе зобов`язання виконати роботи за договором, а саме здійснити зварювання трубопроводу з поліетиленових труб. Виконання з робіт за договором підтверджується наданими актами приймання-передачі виконаних робіт та банківськими виписками, що підтверджує здійснення розрахунків між сторонами.

Судом встановлено, що між ПП «ТЕСС» та ТОВ ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) укладено договори поставки: № 27/18, № 28/18 та № 29/18 від 05 січня 2018 року. За умовами договору ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) взяло на себе зобов`язання здійснити поставку товарів за договором. Здійснення своїх зобов`язань за договором підтверджено наданими первинними документами, а саме: видатковими накладними, податковими накладними, банківськими виписками, які досліджені під час судового розгляду.

Крім того, із наданих позивачем документів судом встановлено, що між ПП «ТЕСС» та ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) укладено договір надання послуг № 20/17 від 01 грудня 2017 року. За умовами договору ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) взяло на себе зобов`язання надати послуги авто техніки. Надання послуг за договором підтверджується наданими актами приймання-передачі надання послуг та банківськими виписками, що підтверджує здійснення розрахунків між сторонами.

Отже, під час судового розгляду наданими позивачем документами підтверджено, що господарські операції ПП «ТЕСС» підприємствами-контрагентами у перевіряємий період носили реальний характер. Позивачем надані належним чином засвідчені копії документів на підтвердження господарських взаємовідносин з підприємствами-контрагентами. Зазначені копії документів досліджені в судовому засіданні, а також представник відповідача не заперечував той факт, що дані документи були досліджені під час перевірки позивача. Таким чином, під час судового розгляду підтверджено той факт, що операції ПП «ТЕСС» з його контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності ПП «ТЕСС» при здійсненні вказаних операцій за перевіряємий період.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою встановлено наявність укладених договорів надання послуг з усіма підприємствами-контрагентами. Будь-яких зауважень щодо правильності їх оформлення в акті перевірки не зазначено. Інформація стосовно податкових накладних за перевіряємий період знаходиться у базі даних «Єдиний реєстр податкових накладних». В ході перевірки встановлено, що контрагентами-постачальниками своєчасно задекларовано податкові зобов`язання, податкові накладні належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що зазначено в акті перевірки.

Крім того, реальність здійснення операцій з вказаними контрагентами підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, актами приймання-передачі виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, наявністю складських приміщень для розміщення придбаного товару, розрахунками сторін у безготівковій формі. Всі документи надані ПП «ТЕСС» ревізорам до перевірки.

Реальність здійснення господарських операцій ПП «ТЕСС» у перевіряємий період підтверджується тим, що товар, роботи, послуги, які придбавались у підприємств-контрагентів використовувались безпосередньо у господарській діяльності ПП «ТЕСС». ПП «ТЕСС» здійснює реальну діяльність пов`язану з придбанням товару та послуг, зазначених у документах.

На підставі договорів ПП «ТЕСС» придбавало товари та послуги і в подальшому їх реалізовувало, що призвело до зміни майнового стану ПП «ТЕСС». При цьому, в акті перевірки встановлено зв`язок між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю ПП «ТЕСС» та встановлено, що реальність здійснення господарських операцій підтверджується рухом активів у процесі здійснення господарських операцій.

Крім того, як вбачається з наведених в акті перевірки даних кожен контрагент-постачальник та ПП «ТЕСС» в період провадження своєї господарської діяльності був належним чином зареєстрованим суб`єктом господарювання, був зареєстрованим та являвся платником податку на додану вартість, знаходився на обраній системі оподаткування. Щодо жодного з них не було відомостей, які б свідчили про їх протиправну, протизаконну чи фіктивну діяльність чи наявність будь-яких інших дефектів правового статусу про що б міг бути обізнаний позивач. У зазначених контрагентів не були зняті податкові зобов`язання та не складалося податковими органами податкових повідомлень-рішень, вони належним чином видавали супровідні документи на товар та послуги, своєчасно та у відповідності з вимогами чинного законодавства реєстрували та декларували свої податкові зобов`язання.

Реальність господарської операції, рух активів та зміни майнового стану платника податків повністю підтверджуються первинними та іншими документами, які надані позивачем до матеріалів справи та досліджені під час судового розгляду.

Факту наявності у позивача вказаних документів, а також надання їх до перевірки, у тому числі і податкових накладних, складених у відповідності до вимог податкового законодавства, відповідачем не оспорюється.

Отримані податкові накладні від підприємств-контрагентів: ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) у січні 2018 року, ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) у січні 2018 року відображено позивачем в реєстрах виданих та отриманих податкових накладних та включено до складу податкового кредиту за 2017 рік та січень 2018 року.

Крім того, судом встановлено, що отримані від ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) у січні 2018 року, ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) у січні 2018 року роботи та товари були використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме в подальшому реалізовані на Комунальне підприємство «Керуюча компанія Водоканал» Бердянської міської ради.

Таким чином, отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ) у грудні 2017 року, ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ) у січні 2018 року, ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ) у січні 2018 року, здійснення розрахунків, використання у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем документами, які також були досліджені контролюючим органом під час проведеної перевірки, при цьому, наявність факту реалізації вказаних будівельних робіт та товарів не спростовується відповідачем у акті перевірки від 30.03.2018 року № 200/08-01-14-15/33561792.

За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу щодо не підтвердження факту реального здійснення господарських операцій з отримання робіт та послуг, з чого випливає право позивача на формування податкового кредиту необґрунтованими.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на придбання товару та робіт, що саме представниками відповідача не заперечене.

Враховуючи наявність у позивача первинних бухгалтерських документів, які підтверджують наявність витрат на придбання товару, виконання робіт та надання послуг, приймаючи до уваги, що зазначені документи не визнані недійсними, вказані контрагенти позивача на момент здійснення операцій зареєстровані у встановленому законом порядку як платники ПДВ, тому позивачем цілком правомірно здійснене декларування суми податкового кредиту та податку на прибуток підприємства.

Під час судового розгляду позивач довів, що ним було надано до перевірки всі документи бухгалтерського обліку, включаючи договори, на виконання вказаних договорів акти виконаних робіт, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні документи, які беззаперечно є належними доказами реальності здійснення господарських операцій.

Суд не приймає доводи представника відповідача, оскільки всі наведені вище договори, акти приймання виконаних робіт, рахунки, видаткові накладні підписані та скріплені печатками з боку керівника ПП «ТЕСС» та керівниками ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ), ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ), ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ), ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ). Відповідачем не були надані докази встановлення судом щодо фіктивності контрагентів позивача.

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен зокрема суд вважає, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Таким чином, висновок контролюючого органу про безтоварний характер спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доводи податкового органу про не підтвердження реальності зазначених господарських операцій з огляду на не підтвердження поставок в ланцюгу до товаровиробника, не можуть бути підставою для позбавлення платника (позивача) права на формування податкового кредиту. Сума податку на додану вартість, яка включена до ціни товару, є податковим зобов`язанням продавця товару і саме продавець товару несе обов`язок сплатити суму податку до бюджету, а у разі, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи (ухвала ВАСУ від 01.03.2017).

Суд також не погоджується із посиланням відповідача, як на доказ нереальності здійснення операцій, на податкову інформацію від інших ДПІ відносно контрагентів в частині відсутності відсутність руху активів; відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей у контрагентів позивача, нереальних господарських операцій.

Щодо зазначення представником відповідача про фіктивність господарських операцій виключно з підстав відсутності в контрагентів платника податків ресурсів до виконання господарських операцій, суд вважає за необхідне зазначити, що податковий орган не приймав до уваги можливість залучення таких ресурсів на договірній основі.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на кримінальні провадження не можливо визнати обґрунтованим, адже в силу статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З огляду на викладене, окремі документи з матеріалів кримінального провадження за відсутності вироку, що у встановленому законом порядку набрав законної сили, не можуть вважатися доказом, на який податковий орган вправі посилатися в обґрунтування безтоварності операції.

Крім того, перелік матеріалів, які можуть бути використані посадовими особами для висновків за результатами перевірок визначено пунктами 77.8, 78.7 та 83 ПК України.

Окремі документи з матеріалів кримінальних проваджень (за виключенням судових рішень), як-то протоколи допиту учасників кримінального провадження, письмові пояснення осіб, постанови слідчих тощо не віднесені до такого переліку.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про правомірність формування позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість з врахуванням господарських відносин з ТОВ «ЛЕОБУД Сервіс» (код за ), ТОВ «ПОЛІМОНТАЖЛАЙТ» (код за ), ТОВ «ТГ «КАСТА» (код за ), ТОВ «БАРДО ГРУП» (код за ), а відтак, висновок, зроблений відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених перевіркою порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем безпідставно збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем, то відповідно і сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства «ТЕСС» (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 109, к.55Б, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.12.2018 № , яким Приватному підприємству «ТЕСС» визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 40 494,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20 247,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.12.2018 № , яким Приватному підприємству «ТЕСС» визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 171 325,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 42 831, 25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.12.2018 № , яким Приватному підприємству «ТЕСС» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 62 639,00 грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства «ТЕСС» (69095,м. запоріжжя, пр. Соборний, 109, к.55Б, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 5063,04 грн. (п`ять тисяч шістдесят три гривні 04 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 25.11.2019.

Суддя О.В. Конишева