Справа № 803/678/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8313/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року (головуючого судді Димарчук Т.М., розглянуте у письмовому провадженні в м. Луцьк) у справі №803/678/17 за позовом Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області 31.05.2017 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідачки, податкову заборгованість по орендній платі за землю в сумі 70745,02 грн. на користь місцевого бюджету Ковельської міської ради.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову. Вважає, що оскільки 25.09.2014 Ковельська міська рада своїм рішенням №61/41 «Про припинення дії договорів оренди землі» припинила право оренди та дію договору оренди землі від 28.04.2014 №1/46 за взаємною згодою. Реєстрація припинення договору оренди землі підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №30269322., а з 03.12.2014 право власності на земельну ділянку перебуває у власності ОСОБА_2 , яка і повинна сплачувати плату за користування земельною ділянкою, а тому підстав для стягнення податкового боргу за період з 02.12.2014 по 31.12.2014, за 2015-2016 роки не було. Також зазначає, що податкового повідомлення рішення від 13.12.2014 № не отримувала, що свідчить про неузгодженість податкового боргу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Головного управління ДПС у Волинській області подала клопотання про процесуальне правонаступництво, в якому просить замінити позивача Ковельську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області, на правонаступника - Головне управління ДПС у Волинській області, яке відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), було задоволенню апеляційним судом.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Волинській області заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Філончук Н.В. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача Кушнір Ю.В. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно договору оренди землі від 28.04.2014 та акту прийому-передачі земельної ділянки від 28.04.2014 надано в оренду земельну ділянку площею 418 кв.м. з цільовим використанням для розміщення малоповерхової житлової забудови, що підтверджується також рішеннями Ковельської міської ради від 25.04.2013 №37/35 та від 27.03.2014 №53/43 (аркуші справи 5-10).

Позивачем було сформовано та надіслано ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 №, яким відповідачу визначено суми податкових зобов`язань за платежем: орендна плата за землю з фізичних осіб у розмірі 70 745,02 грн. (аркуш справи 11).

ОСОБА_1 вказане податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 № оскаржене не було.

Податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» за №645-17 від 22.02.2017 року на суму 70745,02 грн., яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Укрпошти була вручена (аркуш справи 13).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 становить 70 745,02 грн.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України (надалі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим боргом є сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до підпункту 38.1 статті 38 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України - податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З врахування вказаного нормативного регулювання спірних правовідносин, позивач направив податкову вимогу форма «Ф» від 22.02.2017 №645-17 (аркуш справи 13), яка була вручена відповідачу.

Як передбачено пунктами 288.1 - 288.4 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Згідно із пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Податок плата за землю фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 ПК України).

Підпунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено апеляційним судом, що позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 №, яким відповідачу визначено суми податкових зобов`язань за платежем: орендна плата за землю з фізичних осіб у розмірі 70 745,02 грн. (аркуш справи 11) та надіслано ОСОБА_1 , яка його отримала, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Укрпошти, в апеляційній скарзі апелянт заперечує отримання вказаного податкового повідомлення-рішення та його узгодженість, однак протиправності дій та рішень, як службових осіб Укрпошти так і позивача, звернень до них не подано до скаржником, а тому колегія суддів вважає, що оскільки прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 № не оскаржене та відповідно до наявних в матеріалах справи доказах є врученим відповідачці, яка була ознайомлена із ним та не оскаржила такого, а тому наявне грошове зобов`язання стало узгодженим.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» за №645-17 від 22.02.2017 року на суму 70745,02 грн., яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Укрпошти була вручена (аркуш справи 13), а тому сума податкового зобов`язання ОСОБА_1 , визначена контролюючим органом є узгодженою.

Доводи апеляційної скарги, що 25.09.2014 Ковельська міська рада своїм рішенням №61/41 «Про припинення дії договорів оренди землі» припинила право оренди та дію договору оренди землі від 28.04.2014 №1/46 за взаємною згодою, реєстрація припинення договору оренди землі підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №30269322., а з 03.12.2014 право власності на земельну ділянку перебуває у власності ОСОБА_2 , яка і повинна сплачувати плату за користування земельною ділянкою, а тому підстав для стягнення податкового боргу за період з 02.12.2014 по 31.12.2014, за 2015-2016 роки не було, також податкового повідомлення-рішення від 13.12.2014 № не отримувала, що свідчить про неузгодженість податкового боргу є спростованими наявними матеріалами справи, оскільки податкова вимога та податкове повідомлення-рішення відповідачем не оскаржені, що в судовому засіданні апеляційного суду і підтвердила її представник, а тому наявність у відповідача податкової заборгованості підтверджуються відсутністю дій на оскарження рішень та дій податкового органу ОСОБА_1 , яка як підтверджують докази у справі отримувала рішення, які стали підставою для нарахування податкового зобов`язання.

Колегія суддів дійшла висновку, що оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №803/678/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 25.11.2019