Справа № 280/2057/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/2057/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання: Новошицька О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 (головуючий суддя Калашник Ю.В., повний текст складено 26.06.2019)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплати боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області, просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплати боргу (недоїмки) № Ф-52483-56-У від 20.11.2018.

Позов обґрунтовано тим, що 03.04.2019 на адресу позивача надіслано виклик держаного виконавця № 18464, з якого позивачу стало відомо про наявність податкової вимоги ГУ ДФС у Запорізькій області № Ф-52483-56-У від 20.11.2018 про сплату боргу (недоїмки). Зазначеною вимогою позивачу за несплату єдиного внеску нараховано недоїмку у розмірі 15 819,54грн. Позивач вказує, що звідки сформувалася відповідна сума, їй не зрозуміло, крім того у вимозі не зазначено підстав формування такої недоїмки. Що стосується неправомірності нарахування податковим органом недоїмки, позивач зазначає, що позивач не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. Крім того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач не перебуває в статусі ФОП. Вважає, що фактично, ГУ ДФС у Запорізькій області позивачу незаконно нараховану недоїмку за несплату ЄСВ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 в задоволенні позову відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом є недоїмкою. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахування пені не застосовується в силу п. 13 розділу VIІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ч. 16 ст. 25 ЗУ №2464- VIІ. Оскільки ОСОБА_1 зареєстрована 28.09.1998 року як ФОП, про що свідчить запис в журналі за №003371, а інформація щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 - відсутня у відділі реєстрації, то суд першої інстанції дійшов висновку, що правомірність вимоги про стягнення боргу (недоїмки).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що їй вимога не направлялася. Так, податковий орган направив зазначену вимогу на адресу: АДРЕСА_1 . Однак згідно паспортних даних місцем її реєстрації та постійного проживання є: АДРЕСА_2 . Відповідач не встановлював фактичне перебування позивача, запитів до реєстраційної служби не робив. У разі направлення такого запиту, відділ реєстрації зазначив би, що місце її проживання з 2007 року: АДРЕСА_2 . Також зазначає, що вимога не містить чіткого розрахунку недоїмки та додатків. Зазначає, що відповідач також неправильно визначив суму недоїмки. При цьому, документами, які можуть свідчити про визначення суми недоїмки є: акт перевірки платника єдиного внеску, вимога, рішення про нарахування пені та накладення штрафу, інші документи/розрахунки на підставі яких визначено суму єдиного внеску, що належить до сплати, однак таких документів в вимозі не зазначено. Тобто відсутні підстави формування недоїмки в особливому рахунку платника податків. Вимога про сплату боргу містить лише одне посилання «на підставі даних інформаційної системи». Зазначає, що жодним нормативним документом не передбачена така підстава для визначення боргу як дані інформаційної системи. Також зазначає, що платниками єдиного внеску є ФОП, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору або на інших умовах (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФОП, якщо виконувані роботи відповідають вимогам діяльності, зазначеним у витягу з ЄДРЮФО). Зазначає, що вона не належить до осіб, які є платниками єдиного внеску. Вказує, що в ЄДР вона не зазначена, як ФОП та не є само зайнятою особою, а має постійне місце роботи.

Відповідачем до апеляційного суду подано відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що у Головному управлінні ДФС у Запорізькій області відсутні відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, тому станом на сьогоднішній день позивач перебуває на обліку як ФОП та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначає, що у листі відділу реєстрації від 28.05.2019 року №440 зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 . Отже позивач реєструвалася як ФОП у 1998 році за вказаною адресою, тому саме цю адресу відповідачем і було зазначено при направленні вимоги про сплату боргу/недоїмки.

Матеріали справи також містять відповідь позивача на відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач зазначає, що відповідач більше 2-х років не вживав та не повідомляв її про наявний борг, тривалий час на адресу позивача не направлялася вимога, що вказує на порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу/недоїмки. Недотримання відповідачем строків прийняття відповідачем відповідних рішень позбавило позивача можливості передбачити наслідки та призвело до покладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску. Вимога прийнята з порушенням встановленого порядку (ч. 3 ст. 9 ЗУ №2464-VI та п. 3, 4 розділу VI Інструкції №449). Зазначає, що відповідачем не встановлено, чи здійснювалася позивачем підприємницька діяльність у спірних періодах, на якій системі оподаткування перебував платник, чи відноситься платник до осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску.

Також матеріали справи містять додаткові пояснення представника Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно яких зазначено, що вказані позивачем факти не потребують встановлення, позивач перебуває на загальній системі оподаткування, заява про застосування спрощеної системи оподаткування позивачем до контролюючого органу не подавалась. Вказує, що позивач не відноситься до осіб, які на підставі ЗУ №2464-VI звільняються від сплати єдиного внеску; в позові та в апеляційній скарзі не зазначено про наявність підстав такого звільнення та не надано доказів. В разі, якщо ФОП не отримано дохід/прибуток у звітному періоді, все одно виникає обов`язок визначити базу нарахування, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. ФОП, які перебувають на загальній системі оподаткування , зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, тому граничний термін сплати за 2018 рік - 09.02.2018 року. Отже у позивача в 2018 році виникла недоїмка з єдиного внеску, тому 20.11.2018 року винесена вимога про сплату боргу/недоїмки.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2018, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів та відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI ГУ ДФС у Запорізькій області позивачу сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52483-56-У на загальну суму недоїмки 15819,54 грн. (а.с. 14).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08 липня 2010 року, норми Податкового кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», норми Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08 липня 2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Отже, згідно вказаної норми фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування - є платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому, частиною 5 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

За правилами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Вказана норма зазначає, що нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, не відбувається за правилами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", водночас, вказана норма не свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування взагалі звільняються від сплати єдиного внеску, оскільки в силу пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування.

Отже, фізичні особи-підприємці за спрощеною системою оподаткування є платниками єдиного внеску.

Водночас, відповідач в додаткових поясненнях до апеляційної скарги зазначає, що позивач знаходиться на загальній системі оподаткування, оскільки нею не подавалася заява про застосування спрощеної системи оподаткування.

Так, для реалізації права на застосування спрощеної системи оподатковування зі сплатою єдиного податку фізичній особі-підприємцю (ФОП) необхідно подати до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (пп. 298.1.1 ст. 298 ПКУ).

Оскільки матеріали справи не містять заяви позивача про перехід на спрощену систему оподаткування, то можна дійти висновку, що така заява позивачем дійсно не подавалася.

При цьому, матеріали справи містять Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 25.04.2019 року, згідно якого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань записи щодо ОСОБА_1 - відсутні (а.с. 15).

Отже, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 25.04.2019 року не містить даних про ОСОБА_1 як фізичну особу-підприємця.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи (Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань»).

Дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - є офіційними даними, зокрема, і щодо ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав не довіряти вказаній офіційній інформації, що міститься в Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, оскільки така інформація є офіційною.

Натомість, відповідач, як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб передбачений законодавством України, оскільки не з`ясував, чи є ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем, чи має вона реєстраційний номер облікової картки платника податків, чи є платниками єдиного внеску.

Не дослідження суб`єктом владних повноважень зазначених питань призвели до помилкового висновку щодо покладення на ОСОБА_1 обов`язку по сплаті боргу/недоїмки.

Крім того, відповідач, порушив правила надіслання вимоги про сплату боргу/недоїмки, оскільки надіслав вимогу на адресу, за якою позивач не проживає.

Так, податковий орган направив вимогу на адресу, за якою позивач не проживає: АДРЕСА_1 , при цьому, згідно паспорта позивача місцем її реєстрації та постійного проживання з 2007 року є: АДРЕСА_2 . (а.с. 10).

Надіславши вимогу, на адресу, за якою позивач не проживає, відповідач порушив ч. 4 статтю 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Так, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом 10-ти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, позивач була обмежена в праві своєчасного оскарження вимоги, оскільки за належною адресою вимога не направлялася.

Водночас, суд першої інстанції також не звернув увагу на зазначені обставини, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Усуваючи недоліки рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, не повне дослідження обставин справи, помилкові висновки щодо обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, та позовні вимоги задовольнити, а саме, скасувати вимогу про сплати боргу (недоїмки) № Ф-52483-56-У від 20.11.2018.

Відповідно до розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449 від 20.04.2015, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Таке рішення слід скасувати та задовольнити позовні вимоги.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за подачу позову в сумі 768,40 грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 1 152,60 грн.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 - скасувати. Прийняти нову постанову. Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52483-56-У від 20.11.2018 на загальну суму 15 819грн. 54коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (код 39396146) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги в загальній сумі 1 921 грн. (768,40 грн. - за подачу позову; 1 152,60 грн. - за подачу апеляційної скарги).

Постанова набирає законної сили 13.11.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.11.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 20.11.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова