Справа № 212/8042/19
Суддя: Власенко М. Д.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/8042/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Борух Ю.К., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєдухи Віктора Олександровича про скасування постанови серії ЕАВ № 1442893 від 21.08.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1442893 від 21.08.2019 року складену інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєдухою Віктором Олександровичем про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідач склав постанову та визнав його винним в тому, що 21 серпня 2019 року, о 21.53 год. він керував транспортним засобом Mercedes-Benz С 180 д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. С. Колачевського м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якого в темну пору доби не були ввімкнуті фари ближнього світла, а також не увімкнено аварійну світлову сигналізацію, після зупинки працівниками поліції та на вимогу працівника поліції не пред`явлено посвідчення водія, чим порушено вимоги п.19.1(а), 2.4, 9.9(б) ПДР України та скоєно правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 425 грн. Позивач підтвредив, що 21 серпня 2019 року, він дійсно рухався в транспортному засобі Mercedes-Benz С 180 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому по вул. Колачевського м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його було зупинено інспектором патрульної поліції, проте правопорушень не вчиняв, оскільки був змушений котитись на автомобілі з АЗС, щоб завести машину, оскільки сів акумулятор. Після того як завівся автомобіль, він негайно увімкнув освітлення та зупинився для того щоб зарядився акумулятор, після чого до нього під`їхав патрульний автомобіль. У постанові також не вірно вказано місце скоєння правопорушення вул. Колачевського, 110. Крім того, він пред`явив інспектору водійське посвідчення для складання постанови. Відповідач не розглядав справу по суті, не ознайомив його з правами, а одразу склав постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, інших доказів не долучено. Позивач вважає, що правопорушення не вчиняв, постанова складена за відсутності будь-яких доказів його вини, у порушення процесуального порядку притягнення до відповідальності.

Ухвалами суду від 23 вересня 2019 року та 10 жовтня 2019 року позивачу ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків.

31 жовтня 2019 року ухвалою суду поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Відповідач скористався своїм правом надання відзиву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, послався на те, що ним під час патрулювання 21 серпня 2019 року о 21 годині 25 хвилин по вул. Колачевського у м. Кривому Розі, був помічений транспортний засіб марки Mercedes-Benz С 180 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керував т/з без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, а також не увімкнув світлову сигналізацію на авто після зупинки працівниками поліції, на вимогу працівника поліції також не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.19.1 (а), 2.4, 9.9 (б), ПДР України. Виконавши вимоги ст. 278 КУпАП, відповідач перейшов до розгляду адміністративної справи, роз`яснив позивачу права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також в присутності позивача було досліджено відео доказ вчиненого правопорушення, на відеозаписі чітко зафіксовану ту обставину, що водій даного транспортного засобу рухався у темну пору доби із ввімкненим світлом габаритних вогнів фар.. Під час розгляду справи від позивача жодних клопотань не надходило, що підтверджується відеозаписом. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, а саме: порушення водієм використання освітлювальних приладів, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та було встановлено наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме керування т/з особою яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. За результатами розгляду адміністративної справи, з урахуванням ст. 36 КУпАП ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1442893 від 21.08.2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП.

Позивач до суду не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання по сімейним обставинам, підтвердження поважності неявки суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки ч. 1 ст. 286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (десять днів з дня відкриття провадження у справі), а згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши письмові матеріали, з`ясувавши всі обставини в адміністративній справі, та дослідивши надані докази, дійшов висновку про відмовлення в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєдухою Віктором Олександровичем від 21 серпня 2019 року серії ЕАВ № 1442893 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 425 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 21 серпня 2019 року, о 21.53 год., керував транспортним засобом Mercedes-Benz С 180 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не були ввімкнені фари ближнього світла, а також не увімкнено аварійну світлову сигналізацію після зупинки працівниками поліції та на вимогу працівника поліції не пред`явлено посвідчення водія чим порушено п.19.1(а), 2.4, 9.9(б) ПДР України.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п.1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.19.1 (а) ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. При цьому, відповідно до ПДР України, темна пора доби частина доби від заходу до сходу сонця, а недостатня видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Адміністративним правопорушенням за ч.2 ст.122 КУпАП є порушення водіями транспортних засобів, серед іншого, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Аварійна світлова сигналізація, відповідно до підпункту "ґ" п. 9.1 ПДР, є попереджувальним сигналом та визначається як одночасне ввімкнення всіх покажчиків і повторювачів поворотів. Вона повинна бути увімкнена для своєчасного інформування інших учасників дорожнього руху про те, що автомобіль є потенційною небезпекою.

Згідно п. 9.9.б) Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Дослідивши наданий суду відеозапис з нагрудної бодікамери відповідача, судом достаменно встановлено, що позивач, всупереч вимог п.19.1 (а) ПДР України рухався у темний час доби по зустрічній смузі руху з увімкненим лише правим покажчиком повороту. На відеозапису чітко зафіксовано, що фари на рухаючомуся автомобіля позивача були вимкнені, тобто ані ближній ані дальні фари не світились.

З наданого відео також встановлено, що позивач, зупинившись на вимогу працівника поліції, не виконав вимоги п.9.9 б) ПДР України, згідно якого аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, також у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Крім того, з відеозапису вбачається, що позивач, порушивши вимоги ПДР України, будучи водієм механічного транспортного засобу, вже після зупинки його транспортного засобу працівником поліції, яким було виявлено порушення, категорично протягом тривалого часу відмовлявся виконувати вимоги п.2.4 ПДР України та відмовлявся пред`явити водійське посвідчення.

При цьому, згідно вимог п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Згідно вимог пп. а),б),г) п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи та додані докази, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність своїх дій під час складення оскаржуваної постанови, оскільки в ході розгляду справи підтверджено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Твердження позивача щодо порушення його прав під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, зокрема ненадання йому часу для ознайомлення з матеріалами справи, для подання клопотань та звернення за правовою допомогою, спростовуються відеозаписом дослідженим судом (файл ....1138 з 09 хв. 30 сек.), де зафіксовано, що відповідачем чітко, зрозуміло та доступно роз`яснено позивачу його права під час ролзгялу справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а також, після завершення розгляду справи, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП та вручено відповідну копію постанови. Отже відповідач як суб`єкт владних повноважень, в повному обсязі дотримав вимог закону та забезпечив належні гарантії реалізації позивачем своїх прав, але позивач не заявляв жодних усних чи письмових клопотань.

Твердження позивача про невірне визначення адреси місця вчинення адміністративного правопорушення не спростовую факт вчинення ним порушень правил дорожнього руху та, як вказано відповідачем, адреса визначена автоматично з прив`язкою до найближчої адреси за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши встановлені судовим розглядом обставини суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, на підставі та у межах повноважень при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення. Адміністративне стягнення на позивача накладено з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, згідно якої якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а отже у задоволенні позову необхідно відмови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122 ч. 2, 251, 280, 286, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бєдухи Віктора Олександровича про скасування постанови серії ЕАВ № 1442893 від 21.08.2019 року.

Судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 25 листопада 2019 року

Суддя М.Д.Власенко