Справа № 280/678/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/678/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Коротича Максима Миколайовича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 р. (суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/678/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗапоріжМетГруп" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Коротича Максима Миколайовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗапоріжМетГруп» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав не нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Коротича М.М. від 07.12.2018 р. №44470657 про відмову у держаній реєстрації права власності.

В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку із виконанням позивачем перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк» всіх умов щодо сплати в повному обсязі лізингових платежів, позивач прийняв у власність майно (предмет лізингу). Таким чином, до нього перейшло право власності на нерухоме майно, для реєстрації якого він звернувся до відповідача, проте, рішенням від 07.12.2018 р. відповідач відмовив у реєстрації, у зв`язку із тим, що подані для реєстрації документи не дають можливості встановити набуття, зміну або припинення речових прав на майно та їх обтяження.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням вимог матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову. Скаржник, посилаючись на норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, вказує на те, що у відповідності до діючого законодавства поданий на державну реєстрацію договір прямого лізингу не є документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація виникнення прав власності на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Відповідач та представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", належним чином повідомлене про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

19 березня 2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗапоріжМетГруп» (лізингоодержувач) та ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (лізінгодавець) укладений договір лізингу №2801/0100/1/10 (а.с.8-10), за умовами якого лізингодавець передав лізингоодержувачу в платне володіння та користування на умовах прямого лізингу нерухоме майно (предмет лізингу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /1 (а.с.11). Згідно із п.4.2.2 Договору, лізингодавець зобов`язаний після повної сплати лізингових платежів передати предмет лізингу у власність лізингоодержувача на умовах цього договору. Пунктом 10.2 договору встановлено, що протягом 20 календарних днів після повної сплати лізингоодержувачем лізингових платежів відповідно до цього договору, лізингодавець передає йому право власності на предмет лізингу. Перехід права власності здійснюється на підставі складання акта приймання-передачі предмету лізингу у власність, який є документом, що підтверджує право власності лізингоодержувача на предмет лізингу. 03 березня 2015 р. між позивачем та ПАТ АКБ «Індустріалбанк» складений акт приймання-передачі. Пунктом 1 акту визначено, що у зв`язку із виконанням лізингоодержувачем умов договору лізингу щодо сплати у повному обсязі усіх лізингових платежів, лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у власність майно (а.с.13). Також, 03 березня 2015 р. між позивачем та ПАТ АКБ «Індустріалбанк» складений акт прийому-передачі правовстановлюючих документів до договору лізингу, а саме - технічного паспорту БТІ (а.с.14). 04 грудня 2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 07 грудня 2018 р. відповідачем прийняте рішення №44470657 про відмову у державній реєстрації права власності (а.с.7).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 07 грудня 2018 р. №44470657 про відмову позивачу у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростували б доводи позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ЗУ № 1952-ІУ).

Статтею 4 цього Закону визначений перелік речових права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації. Так, державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 2 статті 18 цього Закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком (п.40).

Статтею 27 ЗУ№ 1952-ІУ визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій дтугій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до статті 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 цього ж Кодексу передбачено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту договору лізингу № 2801/0100/1/10, його предметом визначена передача лізингодавця лізингоодержевачу в платне володіння та користування нерухомим майном (п.1.1). Пунктом 10.2 цього договору передбачена передача лізингодавцем лізингоодержувачу права власності на предмет лізингу після сплати лізингових платежів (а.с.9).

Таким чином договір лізингу № 2801/0100/1/10 одночасно містить положення договору оренди і договору купівлі-продажу. Укладення такого договору не суперечить цивільному законодавству України. Такий вид угоди, як договір найму-продажу, передбачений, у тому числі, статтею 705 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на те, що за договором лізингу передбачений перехід права власності на нерухоме майно, до нього застосовуються також і приписи Цивільного кодексу України, яким врегульовані питання відчуження нерухомого майна.

Стаття 657 Цивільного кодексу України визначає форму окремих видів договорів купівлі-продажу. Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

З урахуванням наведених обставин, враховуючи приписи Цивільного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що договір лізингу № 2801/0100/1/10 підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню як такий, що містить положення купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про відсутність підстав для нотаріального посвідчення договору лізингу, пославшись на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 915/865/17.

Колегія суддів зазначає, що у вказаній справі суди розглядали правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору фінансового лізингу, який регулюється спеціальною нормою - Законом України «Про фінансовий лізинг». Для переходу права власності на предмет фінансового лізингу сторони мають укласти окремий договір купівлі-продажу (стаття 8). У справі № 915/865/17 питання переходу права власності на предмет фінансового лізингу не порушувалось і не досліджувалось, тому висловлена Верховним Судом правова позиція помилково застосована судом першої інстанції при розгляді позову ТОВ «ЗапоріжМетГруп», під час якого досліджувались правовідносини, що виникли на підставі договору прямого (а не фінансового) лізингу.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки законні підстави для визнання протиправним спірного рішення державного реєстратора про відмову у держанвій реєстрації права власності на нерухоме майно за договором лізингу № 2801/0100/1/10 під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Коротича Максима Миколайовича - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 р. в адміністративній справі №280/678/19 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗапоріжМетГруп" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Коротича Максима Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 листопада 2019 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук