Справа № 160/7148/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року Справа № 160/7148/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
секретаря судового засідання Федуркіній А.В.,
представника позивача Гордісової І.М.,
представника відповідача Агаджанян О.Ю.,
На думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків у встановлений судом строк.
На виконання умов ухвали суду від 02.08.2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви в строк встановлений судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17.09.2019 року.
03.10.2019 року ухвалою суду вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання 04.11.2019 року.
В подальшому розгляд справи було відкладено на 19.11.2019 р.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 року на адресу суду від відповідача 11.09.2019 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що за результатами аналізу ЄРНП за весь період діяльності контрагента позивача ТОВ «Легал Комьюнікейшн» по ланцюгу взаємопов`язаних господарських операцій з руху товару встановлена відсутність джерела законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва. У ТОВ «Легал Комьюнікейшн» відсутнє придбання товару, притаманного виробничий діяльності, відсутні трудові ресурси, не встановлено придбання послуг по оренді землі, складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних робіт та інше. ТОВ «Легал Комьюнікейшн» є фігурантом кримінального провадження. ТОВ «Експерт-Агротрейд» в ході проведення перевірки не надано документи, що підтверджують відповідність отриманого товару, встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
На підставі акта перевірки відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 11.07.2019 року:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Судом встановлено, що ТОВ «Експерт-Агротрейд» зареєстровано в якості юридичної особи 09.12.2015 року, основним видом діяльності є КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
Зі змісту акта перевірки вбачається, що спірна сума податкових нарахувань виникла з наступних господарських правовідносин позивача.
Під час розгляду справи судом та під час проведення перевірки представником позивача не було надано договір купівлі-продажу по взаємовідносинам з ТОВ «Легал Комьюнікейшн» за жовтень 2016 року, на який є посилання у первинній документації.
З наданих первинних документів встановлено, що ТОВ «Експерт-Агротрейд» отримано від ТОВ «Легал Комьюнікейшн» товарно-матеріальні цінності кукурудзу 3 класу, врожай 2016 року):
- за жовтень 2016 року на загальну суму 800000 грн., в тому числі ПДВ у сумі 133333,33 грн.;
- за листопад 2016 року на загальну суму 1060867,50 грн., в тому числі ПДВ у сумі 176811,25 грн.
На підтвердження поставки товару контрагентами складено:
- видаткову накладну №437 від 25.10.2016 року та податкову накладну №437 від 25.10.2016 року на суму 800000 грн., в тому числі ПДВ 133333 грн.;
- видаткову накладну №645 від 30.11.2016 року та податкову накладну №645 від 30.11.2016 року на суму 1060867,50 грн., в тому числі ПДВ 176811,25 грн.;
Податок на додану вартість на суму 133333 грн. та 176811,25 грн. по зазначеним накладним включено до складу податкового кредиту за жовтень 2016 року та листопад 2016 року.
Представником позивача надані суду документи, складені ТОВ «Експерт-Агротрейд» та ТОВ «Компанія Грейнілд» на підтвердження прийняття зерновим складом ТОВ «Компанія Грейнілд» зерна, отриманого від ТОВ «Легал Комьюнікейшн», а саме:
- акти приймання-передачі від 25.10.2016 року №387 і від 30.11.2016 року №471;
- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2016 року №Б-00001122 і від 30.11.2016 року №Б-00001331;
- розрахунками вартості послуг зберігання за жовтень і листопад 2016 року.
На підтвердження якості зерна представником позивача надано суду картки аналізу зерна від 25.10.2016 року №713 і від 30.11.2016 року №794, видані ТОВ «Компанія Грейнілд», відповідно до яких якість кукурудзи відповідає ДСТУ 4525:2006.
Наступне переміщення зерна та подальше зберігання ТОВ «Компанія Грейнілд» позивач підтверджує такими документами:
- товарно-транспортними накладними від 08.11.2016 року № 048852, № 048853, №048854, №048855, від 08.12.2016 року № 048093, №048094, № 048095, №048096, №048097, №048098, № 048099, від 23.01.2017 року, №023329, № 023330, №023331, №023332, від 23.03.2017 року, № 021448, № 021449, № 021450, № 021476, № 021477, № 021478, №021479, № 021480, № 021481, від 22.05.2017 року № 024911, № 024912, № 024913, №024914, № 024915, № 024916, № 024917, № 024918, № 024919, від 13.07.2017 року №348606, № 348607, № 348608, № 348609, № 348610, № 348611, № 348612, № 348613, від 26.03.2018 року № 033029, № 033030, № 033031 і від 16.04.2018 року № 536557, № 536558, № 536559, № 536560, № 536561, № 536562, № 536563, № 536564;
- видатковими накладними від 26.03.2018 року № 1 і від 16.04.2018 року № 2;
- актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2016 року №Б-00001509, від 31.01.2017 року № Б-00001610, від 28.02.2017 року № ОУ-00000059, від 31.03.2017 року № В-00000067, від 30.04.2017 року № В-00000121, від 31.05.2017 року, № В-00000182, від 30.04.2017 року № В-00000200, від 31.07.2017 року № В-00000358, від 31.08.2017 року № В-00000485, від 30.09.2017 року № В-00000670, від 31.10.2017 року № В-00000832, від 30.11.2017 року № В-00000965, від 31.12.2017 року № В-00001134, від 31.01.2018 року № В-00001224, від 28.02.2018 року № В-00001335, від 31.03.2018 року №В-00001438, № В-00001439, від 16.04.2018 року № ОУ-00000067, № ОУ-00000068;
- розрахунками вартості послуг зберігання до них за період з грудня 2016 року до квітня 2018 року.
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції чинній протягом 2015-2016 років) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.
Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Отже, підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань, витрат і доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарський операцій, зокрема і реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцем товарів та послуг, що дає право покупцю на віднесення вказаних сум до податкового кредиту.
Надані позивачем документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Але цього недостатньо. Потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов`язання на підставі таких операцій.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 14.03.2017 року №21-1513а16.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити доводи про наявність таких обставин:
- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;
- відсутність первинних документів обліку.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Оскільки виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших суб`єктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо пов`язано із діями таких суб`єктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи з практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна.
Позивач підтвердив, що надав суду всі наявні документи, що складались при виконанні спірних операцій.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо реальності та правомірності відображення у податковому обліку операцій придбання зерна у ТОВ «Легал Комьюнікейшн» суд робить висновок про відсутність підстав для беззаперечного висновку на користь позивача, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Легал Комьюнікейшн» не є виробником поставленого зерна на адресу позивача та по ланцюгу постачання придбав його у ТОВ «Нові орбіс груп» у жовтні 2016 року та у ТОВ «Файленбуд» у листопаді 2016 року, які також не є виробниками вказаного зерна.
ТОВ «Легал Комьюнікейшн» здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики, проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ "Легал Комьюнікейшн".
За результатами аналізу ЄРПН за жовтень-листопад 2016 року ТОВ "Легал комьюнікейшн" по ланцюгу взаємопов`язаних господарських операцій з руху товару кукурудза 3 кл. врожай 2016 року встановлена відсутність джерела його законного введення в обіг та реального придбання товару.
Підприємством ТОВ "Нові орбіс груп" та ТОВ "Файленбуд" вищезазначений товар не придбавався, що призвело до обриву ланцюга постачання.
В ході проведення відповідачем перевірки матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів, первинних бухгалтерських документів та інших документів встановлено, що в результаті аналізу ланцюгу постачання товарно-матеріальних цінностей, ТОВ «Експерт-Агротрейд» від ТОВ «Легал Комьюнікейшн», згідно наявних баз даних не встановлено подальшого ланцюга постачання від виробника, тобто не можливо дослідити походження послуг.
Також відсутнє придбання товару, притаманного виробничий діяльності ТОВ «Легал Комьюнікейшн», в останнього відсутні трудові ресурси, не встановлено придбання послуг по оренді землі, складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних робіт, та інше.
За результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ «Легал Комьюнікейшн» по ланцюгу взаємопов`язаних господарських операцій з руху вищезазначеного товару, встановлена відсутність джерела його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва.
Дані факти свідчить про відсутність наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій, які не здійснювались.
Крім того, ТОВ «Експерт-Агротрейд» в ході проведення перевірки не надано документи, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості, зоктема, договір з контрагентом.
Враховуючи норми частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», будь-який документ щодо ідентифікованого товару має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певного товару в обсязі, зазначеному у первинному документі та податковій накладній.
Суд зазначає, що представником позивача не надано інших підтверджуючих документів на поставку зерна від ТОВ «Легал Комьюнікейшн» до ТОВ «Експерт-Агротрейд», крім видаткової та податкової накладної.
Надані представником позивача документи, складені між ТОВ «Експерт-Агротрейд» та ТОВ «Компанія Грейнфілд» щодо операцій зі зберігання зерна, однак вказані документи не підтверджують отримання позивачем вказаного зерна саме від ТОВ «Легал Комьюнікейшн».
Відтак, первинні документи, складені між ТОВ «Експерт-Агротрейд» та ТОВ «Компанія Грейнфілд», не є доказом поставки зерна від ТОВ «Легал Комьюнікейшн» до ТОВ «Експерт-Агротрейд».
На підтвердження твердження позивача про те, що відсутні товарно-транспортні накладні, у зв`язку з тим, що зерно на момент такого придбання знаходилося на зберіганні зернового складу ТОВ «КОМПАНІЯ ГРЕЙНФІЛД» (Балівський елеватор), й після такого придбання також було передано на зберігання до того ж зернового складу, тобто за результатами поставки зерна від ТОВ «Легал Комьюнікейшн`на адресу ТОВ «ЕКСПЕРТ-АГРОТРЕЙД» його фактичне місце зберігання не змінилося, що виключало потребу у фізичному переміщенні такого зерна й оформленні відповідних товарно-транспортних накладних, представником позивача не надано жодних документів, в тому числі і актів приймання-передачі зерна від ТОВ «Легал Комьюнікейшн» із зазначенням адреси зберігання зерна.
Таким чином, досліджені судом первинні документи, які складені ТОВ «Експерт-Агротрейд» та ТОВ «Легал Комьюнікейшн», носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення господарських операцій між вказаними контрагентами за змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України вважатись документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.
ТОВ «Легал Комьюнікейшн» не має підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобов`язань, необхідних ресурсів та відповідного досвіду, та інших ознак комерційної привадбливості для обрання ТОВ «Експерт-Агротрейд» саме цього контрагенту, що свідчить про штучність характеру оформлених операцій, мета укладання яких формування документообігу по нереальним господарським операціям.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з дотриманням процедури винесення податкових повідомлень-рішень, а тому позов не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 241 - 246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 листопада 2019 року.

Суддя С.В. Ніколайчук