Справа № 160/7018/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року Справа № 160/7018/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи - ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи, -
На виконання приписів ч.3 ст.171 КАС України, якою передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, Дніпропетровським окружним адміністративним судом направлено відповідний запит до начальника Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС в Дніпропетровській області.
27.08.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла відповідь Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС в Дніпропетровській області на вищевказаний запит суду, в якій зазначено, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 23.11.2012р.
З урахуванням того, що з 27.08.2019р. по 25.09.2019р., включно, суддя Турова О.М. перебувала у відпустці та хворіла, питання про відкриття провадження у справі вирішено першого робочого дня.
Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019р. прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7018/19 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 25.10.2019 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Копія ухвали суду від 26.09.2019 року направлена на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 26.09.2019р.
12.11.2019 року на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, яким на адресу відповідача надсилалася вищевказана ухвала суду, із відміткою поштового відділення про повернення: "за закінченням встановленого строку зберігання".
При цьому, адреса, на яку здійснено відправлення судом, збігається з адресою, наданою Відділом адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС у Дніпропетровській області та зазначеною позивачем у позові.
09.11.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом здійснено повторне відправлення копії ухвали суду від 26.09.2019 року на адресу ОСОБА_1 , яке станом на 26.11.2019 року, відповідно до засобів відстеження поштового відправлення «Укрпошта», знаходиться у поштовому відділені з позначкою «відправлення не вручене під час доставки: інші причини».
Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
При цьому згідно з частиною 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Як наслідок, застосовуючи по аналогії закону до спірних правовідносин ч.11 ст.126 КАС України та ч.1 ст.131 КАС України, враховуючи, що направлену відповідачеві копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року повернуто до суду з незалежних від суду причин, відповідач вважається таким, що був належно повідомлений про розгляд справи.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №804/575/18.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ним було здійснено всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення про розгляд справи №160/7018/19 відповідача - ОСОБА_1 .
При цьому, відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області та має податкову адреса платника податків: АДРЕСА_2 .
Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким воно надсилалося, повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.
Вказана податкова вимога також направлена на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким вона надсилалася, також було повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.
Оскільки податковий борг ОСОБА_1 станом на 27.06.2019 року добровільно сплачено не було, контролюючий орган звернувся до суду з цим позовом про його стягнення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.
Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктами 267.1-267.5, підпунктом 267.6.1 та абзацом першим підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року), об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Зважаючи на те, що вищевказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким воно надсилалося, повернуто до контролюючого органу 26.09.2016р. у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, це податкове повідомлення-рішення відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вважається врученими платнику податків 26.09.2016р.
Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Разом з цим, згідно з підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.56.12 ст.56 ПК України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.
За змістом приписів п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується:
- днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;
- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;
- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;
- днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 вищевказаного податкового повідомлення-рішення №4195-13 від 18.08.2016р., яким їй визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб, ані в адміністративному, ані в судовому порядку.
Враховуючи приписи статті 56 Податкового кодексу України, оскільки відомості про оскарження відповідачем у встановлені цією нормою Кодексу строки податкового повідомлення-рішення №4195-13 від 18.08.2016р. відсутні, то визначені у ньому суми грошового зобов`язання вважаються узгодженими у день, наступний за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на це податкове повідомлення-рішення, який, у свою чергу, становить 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення платнику.
Суд також зазначає, що відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При цьому п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України передбачена можливість оскаржити податкове повідомлення-рішення не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Якщо протягом зазначеного строку оскарження не здійснено спір стосовно такого податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення №4195-13 від 18.08.2016р. відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вважається врученими платнику податків 26.09.2016р., останнім днем граничного строку сплати визначених ним грошових зобов`язань згідно з підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України є 25.11.2016р., а останнім днем його оскарження у розумінні приписів - п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України - 25.11.2019р.
Як зазначалося вище, матеріали справи не містять доказів оскарження станом на час розгляду справи ОСОБА_1 вищевказаного податкового повідомлення-рішення №4195-13 від 18.08.2016р., ані в адміністративному, ані в судовому порядку.
Крім того, судом встановлено, що у встановлені підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України строки грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням №4195-13 від 18.08.2016р., відповідачем сплачені не були.
За змістом підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи, що сума податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням №4195-13 від 18.08.2016р., є узгодженою та не сплачена своєчасно ОСОБА_1 , вона набула статусу податкового боргу.
При цьому суд зазначає, що предметом розгляду у цій справі є саме наявність підстав для стягнення податкового боргу.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим контролюючим органом, термін сплати за податковим повідомленням-рішенням від 18.08.2016 №4195-13 також становить 25.11.2016 року.
У визначені Податковим кодексом України строки відповідач не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як зазначалося вище, вказана податкова вимога направлена на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким вона надсилалася ОСОБА_1 , було повернуто до контролюючого органу 13.03.2017р. у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, тому відповідно до положень пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України ця податкова вимога вважається врученою саме 13.03.2017р.
Доказів оскарження відповідачем податкової вимоги форми «Ф» від 23.12.2016р. №4848-17 ані в адміністративному, ані в судовому порядку суду не надано.
Таким чином, зазначене вище податкове зобов`язання є узгодженим.
Отже, на момент розгляду справи податковий борг непогашений і не списаний.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктом 87.2. статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Приписами пункту 87.11. статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем - суб`єктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобов`язанням, натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки, а також докази оскарження податкового повідомлення-рішення, якими відповідачу збільшено суми грошових зобов`язань з транспортного податку за 2016 рік.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДФС в Дніпропетровській області та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судові витрати, сплачені позивачем при поданні цієї позовної заяви, відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 26.11.2019 року.

Суддя О.М. Турова