Справа № 640/10566/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2019 року № 640/10566/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія» про визнання дій протиправними, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва (надалі - суд) з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (надалі по тексту - відповідач) третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія» (надалі по тексту - третя особа) про визнання дій протиправними, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено постанову ВП № 44858650 про стягнення виконавчого збору у розмірі 18422,52 грн. Позивачем наголошено на тому, що хвалою Київського районного суду м.Києва від 11.02.2019 визнано виконавчі листі №2-6255/11 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з повним виконання.

Відповідачем не виконано вимоги ухвали суду про відкриття провадження, не надано суду відзиву на заявлений адміністративний позов.

Третьою особою на адресу суду подано пояснення в яких зазначив про відсутність майнових претензій до ОСОБА_1 , а тому не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд розглядає справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

На виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 44858650 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 184 225,27 грн., яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2-6255 від 06.11.2013 виданого Київським районним судом м. Одеса.

12.04.2019 позивачем подано до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Київській області заяву про закінчення виконавчого провадження № 44858650, яка обґрунтована тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 11.02.2019 визнано виконавчий лист № 2-6255/11 виданий 06.11.2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/07-161/007 від 02.08.2007 в загальній сумі 23 113,10 доларів США та судовий збір в сумі 606,66 грн. з кожного на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» визнати таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з повним виконанням.

Державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2019 та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 18 422,52 грн. від 17.04.2019.

Позивач вважає, винесення відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору протиправною в зв`язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

22.11.2012 Рішенням Київського районного суду м. Одеси постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/07-161/007 від 02.08.2007 в загальній сумі 23113,10 дол. США, судовий збір в сумі 606 грн. 66 коп. з кожного на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

06.11.2013 Київський районний суд м. Одеси видано виконавчий лист №2-6255/11.

25.09.2014 Державною виконавчою службою Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження № 44858650 на підставі виконавчого листа № 2-6255 від 06.11.2013 виданого Київським районним судом м. Суми про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 184 225,27 грн.

25.07.2018 Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Київської області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Виконавчого провадження № 44858650.

15.11.2018 Київським районним судом м. Одеси постановлено Ухвалу про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі №2-6255/11 та замінено первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У зв`язку з погашенням заборгованості перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» по кредитному договору №014/07-161/007 від 02.08.2007, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 02.01.2019 звернулося до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме виконавчого листа №2-6255, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.11.2013 та зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 .

17.04.2019 відповідачем винесено постанови про заміну сторони, а саме з ПАТ «Райффйзен Банк Аваль» на нового стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», про виведення ВП № 44858650 із зведеного провадження; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 1499,98 грн.; про стягнення виконавчого збору у розмірі 18 422,52 грн.

18.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та зазначено, що постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виділити в окремі виконавчі провадження.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

Згідно з частиною четвертою цієї ж статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

У відповідності до частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. (ч. 4 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, виконавчий збір за своєю суттю є штрафною санкцією, яка застосовується до боржників за невиконання в добровільному порядку вимог виконавчих документів та як наслідок вчинення органом Державної виконавчої служби примусового виконання рішення.

Крім того, системний аналіз положень статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 15.02.2018 по справі №910/1587/13.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві в межах ВП № 44858650 про стягнення виконавчого збору у розмірі 18422,52 грн. неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві від 17.04.2019 року у виконавчому провадженні № 44858650 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору як таке, що відкрито у зв`язку із порушенням закону та є неправомірним.

Зобов`язати державного виконавця закінчити виконавче провадження № 44858650 у зв`язку із визнанням 11.02.2019 виконавчого листа № 2-6255/11 виданого 06.11.2013 року таким, що не підлягає виконанню на основі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року.

Присудити (стягнути) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ().

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (02002, м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 15, ).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій