Справа № 420/3048/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3048/19
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Запорожана Д.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі Чугунові С.О.,

за участю представника відповідача Барбул В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 19.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.05.2019 року ОСОБА_1 звернуся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання при Київській районній адміністрації ОМР, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача від 21.12.2018 року у наданні згоди на відокремлення належної йому квартири АДРЕСА_1 від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання;

- зобов`язати відповідача надати йому дозвіл на відключення його квартири від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він, як власник квартири, має право вибору одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання і самостійно здійснив відключення та відокремлення від системи опалення будинку, однак, на відповідну заяву, відповідачем було необґрунтовано відмовлено йому у наданні згоди на відокремлення його квартири у багатоквартирному будинку від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації ОМР, викладену в протоколі №2 від 21.12.2018 року, у наданні згоди ОСОБА_1 на відокремлення квартири АДРЕСА_1 , від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання. Зобов`язано Постійно діючу міжвідомчу комісію з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації ОМР надати ОСОБА_1 дозвіл на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації ОМР 19.08.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились та надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

20.06.2016 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в процесі користування квартирою №5 у нього виникла потреба у відключенні її від централізованого опалення (неякісне надання послуг теплопостачання, тощо) з переходом на альтернативні джерела опалення, звернувся до директора ЖБК «Світле життя» із заявою про технічну можливість такого відключення його квартири №5 від централізованого теплопостачання з метою влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання.

Правлінням ЖБК «Світле життя» було розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відключення його квартири від центрального теплопостачання після узгодження цього питання із КП «Теплопостачання міста Одеси» Київського району.

25.08.2016 року позивачем було здійснено відключення та відокремлення квартири АДРЕСА_1 , від системи центрального опалення будинку, про що складено відповідний Акт відключення, підписаний членами та головою ЖБК «Світле життя», а також мешканцями квартир №№5,27,15,40.

18.09.2017 року ОСОБА_1 , з метою повідомлення про відсутність в його квартирі №5 системи центрального опалення, звернувся до КП «Теплопостачання міста Одеси» із заявою, в якій просив здійснити перерахунок заборгованості за опалення, списати наявний у нього борг та в подальшому не нараховувати кошти за використання теплопостачання у зв`язку із його фактичним відключенням.

Однак, 18.10.2017 року КП «Теплопостачання міста Одеси» своїм листом №02/02/06-757/1 надало позивачу відповідь, у якій зазначило, що відповідно до діючого законодавства, а саме - «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» (затв. наказом Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р.), не передбачена можливість відключення від централізованого опалення окремих квартир та окремих приміщень в багатоквартирних житлових будинках, а передбачено відключення всього будинку в цілому.

Далі, з метою врегулювання вищезазначених спірних правовідносин позивач звернувся із аналогічною заявою до Одеської міської ради.

Проте, 06.12.2017 року Департамент міського господарства Одеської міської ради своїм листом №01-69/1937 повідомив позивача про те, що відповідно до «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» від 22.11.2005р. №4, усі питання реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення безпосередньо вирішують Постійно діючі міжвідомчі комісії для розгляду питань, щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, що створені при районних адміністраціях ОМР.

Також вказаним листом позивачу було повідомлено про те, що при Київській районній адміністрації діє Постійно діюча міжвідомча комісія з питань відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, яка, в свою чергу, відповідно до Положення №4, засідає по мірі необхідності, але не рідше одного разу на місяць, в будівлі районної адміністрації.

02.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Київської районної адміністрації ОМР та Постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань, щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП при Київській районній адміністрації ОМР про надання йому дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання.

Однак, Київська районна адміністрація ОМР своїми листами від 30.05.2018р. №В-578 та від 12.06.2018р. №1151/01-11 повідомила позивача про те, що питання відключення від мереж централізованого опалення житлових будинків регулюється «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (затв. Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630) та «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4), відповідно до приписів яких (п.2.2.3), якщо заявником на відключення є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Додатково у листі від 12.06.2018 року №1151/01-11 Київська районна адміністрація ОМР окрім іншого, зазначила, що відключення окремого приміщення не є предметом розгляду Постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань, щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Не погодившись із наданими відповідями щодо відмови розглянути питання про надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання ОСОБА_1 оскаржив останні в судовому порядку (справа №1540/3048/18).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №1540/3048/18 від 25.07.2019 року, яке було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року, було визнано протиправними дії Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання. Зобов`язано Київську районну адміністрацію Одеської міської ради передати заяву ОСОБА_1 від 02.05.2018 року про надання дозволу на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання на розгляд до Постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань, щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

21.12.2018 року відбулося засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО та ГВП при Київській районній адміністрації, у зв`язку із чим, 09.01.2019 року представник позивача звернувся до Київської районної адміністрації ОМР з адвокатським запитом №28-01/19 щодо надання висновку, складеного за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання, на засіданні Постійно діючої міжвідомчої комісії.

14.01.2019 року Київською районною адміністрацією ОМР листом №59/01-11 надано Витяг з Протоколу №2 засідання Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО та ГВП, при Київській районній адміністрації від 21.12.2018 року, відповідно до якого, комісія одноголосно відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на відокремлення квартири АДРЕСА_1 , від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Підставою такої відмови зазначено те, що Порядком №4 від 22.11.2005 року не передбачено надання дозволів для відокремлення окремих квартир в багатоквартирних житлових будинків від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Не погоджуючись з такими діями та спірним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини, що виникають у зв`язку з постачанням і використанням теплової енергії безпосередньо регулює Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року №2633-IV, «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (затв. Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630) та «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4).

Як слідує зі змісту положень статті 1 вказаного вище Закону №2633-ІУ, «система централізованого теплопостачання» - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для тепло-забезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання. «Споживач теплової енергії» - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Як визначено п.8 Правил №630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Так, приписами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач або суб`єкт тепло-споживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Стаття 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004р. №1875-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в свою чергу, визначає, що до комунальних послуг відноситься забезпечення споживачів холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

В свою чергу, «споживач» - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Окрім того, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-IV також передбачено і право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, в силу вимог ч.6 ст.26 вищезазначеного Закону, у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII.

Так, відповідно до приписів п.12 ч.1 ст.7 вказаного вище Закону України №2189-VIII, споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Крім того, п.7 розд. VI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII передбачено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від цих мереж інших власників квартир та нежитлових приміщень.

При цьому, як вже зазначалося вище, ст.24 Закону України «Про теплопостачання» визначено права та основні обов`язки споживача теплової енергії. Так, споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Питання ж відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів безпосередньо врегульовано п.п.24-28 Правил №630.

Так, згідно із п.24 цих Правил №630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Витрати, пов`язані з відключенням від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, а також встановленням індивідуальних (автономних) систем опалення, відшкодовуються споживачами відповідно до калькуляції, складеної виконавцем (п.27 Правил №630).

Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.28 Правил №630).

Отже, з системного аналізу наведених вище норм діючого у цій сфері законодавства вбачається, що чинним законодавством України фактично передбачено право споживачів, у тому числі індивідуальних, відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Що ж стосується порядку відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, то з цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Так, на виконання вимог п.25 Правил №630, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 було затверджено «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП.

Відповідно до вимог п.1.2 вказаного Порядку №4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.12.2017 року №625 затверджено «Положення про Постійно діючу міжвідомчу комісію з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання при Київській районній адміністрації Одеської міської ради».

Відповідно до п.1.3 цього Положення №625, засідання комісії відбувається у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць, за наявності відповідних звернень.

Розділ ІІ Порядку №4 регламентує процедуру розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання.

Відповідно до п.2.1 цього ж Порядку №4, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, в якій власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До такої заяви, зокрема, додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Далі, у відповідності до п.2.2 даного Порядку №4, комісія розглядає надані заявником документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

В подальшому ж, комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

При цьому, обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо-квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання.

Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку.

У разі ж незгоди заявника із відмовою, такий спір вирішується в судовому порядку (пп.2.2.1, 2.2.2 п.2.1 Порядку №4).

Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку (2.2.3 п.2.1 Порядку №4).

Аналогічна процедура розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання визначена в «Положенні про постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань, щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП при Київській районній адміністрації Одеської міської ради» (затв. розпорядженням Київської РА ОМР від 04.12.2017р. №625).

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених нормативно-правових норм вбачається, що дійсно «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р.) передбачена можливість відключення від системи центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку в цілому за згодою загальних зборів мешканців будинку, у зв`язку із чим відповідачем фактично і було прийнято спірне рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на відокремлення його квартири від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Але, водночас, вирішуючи даний спір, суд 2-ї інстанції, виходить з наступного.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4 ст. 6 КАС України).

Одночасно також слід зазначити й про те, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Як слідує з ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, на підставі викладеного, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, застосуванню до спірних правовідносин підлягає акт, який має вищу юридичну силу, у даному випадку Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про теплопостачання», якими, в свою чергу, як вже було зазначено вище, передбачено право окремих споживачів відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відмовитись від користування послугами виконавця, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, та ін.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, відхиляє доводи представника відповідача про те, що відмовляючи позивачу у наданні згоди на відокремлення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, Постійно діюча міжвідомча комісія з питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання при Київській РА ОМР діяла в межах повноважень, передбачених Порядком №4, в ой час як ст.19 Конституції України вимагає від органів місцевого самоврядування діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, судова колегія, при вирішенні даного спору, також вважає за необхідне врахувати ще й ту обставину, що за інформацією КП «Теплопостачання міста Одеси» (лист від 07.11.2018р. №02/02/06-592) у житловому будинку АДРЕСА_1 , вже існують 2 (дві) квартири, які відключені від системи централізованого опалення.

Також, апеляційний суд, при прийнятті рішення по даній апеляційній скарзі, окрім іншого, враховує і посилання позивача на те, що в районних адміністраціях Одеської міської ради існують досить різні підходи (практика) до розгляду цього спірного питання, зокрема, згідно відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.10.2018 року №01-13/694/1вих, протягом 2018 року Постійно діючою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від систем центрального опалення та гарячого водопостачання Приморської РА ОМР дано споживачам (заявникам) 199 дозволів на відключення квартир від внутрішньо-будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

За практикою Європейського суду з прав людини, дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб без об`єктивного та розумного обґрунтування у відносно схожих ситуаціях (див. mutatis п.48 рішення ЄСПЛ від 07.11.2013р., справа «Пічкур проти України»).

Таким чином, на підставі викладених обставин, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги вже здійснившийся факт відключення квартири позивача від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог та відповідно, неправомірність оскаржуваної відмови відповідача (протокол №2 від 21.12.2018р.).

Що ж стосується інших позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання квартири позивача, то судова колегія вважає, що окружний суд, в даному випадку, цілком правильно задовольнив їх, врахувавши той факт, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005р. (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Отже, враховуючи, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем вже були предметом судового розгляду (про що свідчить адміністративна справа №1540/3258/18, у якій рішення, ухвалене на користь позивача, набрало законної сили), з метою уникнення подальших протиправних рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню саме шляхом зобов`язання відповідача надати позивачу відповідний дозвіл на відключення його квартири від мереж центрального опалення та гарячого водопостачанн.

При цьому, апеляційний суд додатково зазначає, що задоволення цих позовних вимог про зобов`язання надати дозвіл на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання не є та не може розцінюватися як втручання суду у дискреційні повноваження Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради, оскільки, як свідчать матеріали справи, позивач вже неодноразово звертався до відповідача з цим самим питанням, після чого правовідносини між сторонами були предметом судового розгляду, проте відповідачем знову прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на відключення квартири від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Одночасно слід звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція щодо застосування дискреційних повноважень була вже неодноразово викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17, від 26.02.2019 року у справі №802/721/18-а та від 05.03.2019 року у справі №2040/6320/18.

Вирішення даного спору саме у такий спосіб також відповідає і приписам ч.1 ст.2 КАС України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Постійно діючої міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: Д.В. Запорожан

Т.М. Танасогло