Справа № 1.380.2019.001507
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001507
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі:

представника позивача Кухара М.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді стягнення середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14.02.2019 року №535 «По застосування дисциплінарного стягнення до начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 28.02.2019 року 128 о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області на посаді начальника Перемишлянського відділення Золочівського ВП ГУНП у Львівській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середнє грошову утримання за час вимушеного прогулу.

Посилається на те, що згідно оскаржуваного наказу від 14.02.2019 року №535 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, зокрема, за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», невиконання вимог ПДР України, а також вимог Правил етичної поведінки поліцейських, які виразились у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушення вимог дорожньої розмітки під час керування транспортним засобом, порушення антикорупційного законодавства в частині використання службового автомобіля у власних інтересах. Втім, зазначив, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрито за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зважаючи на наведене, факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння вважає не підтвердженим. Щодо нібито порушення вимог антикорупційного законодавства, то звернув увагу, що за даним фактом жодних перевірок не проводились, жодних процесуальних документів (протоколів) не складалось та жодних рішень про встановлення вини позивача на момент прийняття оскаржуваного наказу прийнято не було, тому зазначені в наказі факти також не мають свого підтвердження. Окрім цього, вказав на порушення відповідачем процедури звільнення, оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного наказу, позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено відповідними виписками з історії хвороби останнього. За таких обставин, вважає, що наказ відповідача від 14.02.2019 року №535 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки наказ від 28.02.2019 року №128 о/с «По особовому складу» виданий на реалізацію наказу від 14.02.2019 року №535, він також є протиправним і підлягає скасуванню. Наведене і зумовило звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. Службовим розслідуванням встановлено, що 25.01.2019 року працівниками УПП у Тернопільській області ДПП НП України, за порушення ПДР було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та винесено постанову про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП відносно водія автомобіля «Хюндай Туксон», д.н.з. 140925, під керуванням якого перебував позивач. З огляду на посаду, яку обіймав позивач, такі дії позивача є негативним прикладом для підлеглих, порочать високе звання поліцейського та підривають авторитет органів Національної поліції України, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення. Відповідач зазначив, що під час службового розслідування з`ясовано всі істотні обставини події, яка відбулася 25.01.2019 року за участі позивача, відтак прийнято рішення притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Поряд з тим, вказав, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Також звернув увагу, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не повинно досліджувати питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а скоріше слід надавати правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав. Посилаючись на викладене, вважає, що відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржених наказів відповідача від 14.02.2019 року №535 та від 28.02.2019року №128 о/с. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 23.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року зупинено провадження у справі до одужання позивача.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою судді від 19.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, допитавши свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.09.1995 року, а з 07.11.2015 року - в поліції й, зокрема, з 22.03.2018 року по день звільнення - на посаді начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області.

25.01.2019 року о 02 год 40 хв. на автодорозі сполучення Тернопіль-Львів-Рава-Руська, 33 км, працівниками УПП у Тернопільській області ДПП НП України за порушення ПДР України (невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1 «суцільна лінія») зупинено автомобіль «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням якого перебував начальник Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 .

Як зазначено в інформаційній довідці ГУ НП у Львівській області від 25.01.2019 року №15/112/13/01/5-2019 ВІОС, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 останній відмовився від надання будь-яких документів на право керування автомобілем, крім цього, у нього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора «Драгер» чи у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, за що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №239626, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії НК №637230 за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 25.01.2019 року №308 за вказаним фактом призначено службове розслідування та відсторонено від виконання службових обов`язків позивача.

За результатами службового розслідування складено висновок від 08.02.2019 року, відповідно до якого встановлено, що начальник Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.1 ч.3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, зобов`язаний бути прикладом дотримання Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, керуючись хибним почуттям власної безкарності, керував службовим автомобілем «Хюндай Туксон», д.нз. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «суцільна лінія», був зупинений патрульними поліцейськими, після чого від проходження в законному порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, що підтверджується складеними відносно нього адміністративними матеріалами за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, підполковник поліції ОСОБА_1 в порушення п.7 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 року №757 та п.п.6, 17 наказу ГУНП у Львівській області від 30.03.2018 року №1176 «Про встановлення місць зберігання та єдиного порядку використання службового транспорту структурних підрозділів ГУНП у Львівській області», в нічний час з 24 на 25 січня 2019 року використовував службовий автомобіль без належно оформленого дозволу на виїзд службового автотранспорту у вихідні святкові дні та нічний час, а також здійснив виїзд службовим автомобілем за межі регіону без відповідного дозволу, при цьому вніс недостовірні відомості у дорожню документацію (дорожній лист, журнал обліку виїздів і повернення транспортних засобів Перемишлянського ВП) щодо часу експлуатації та маршруту руху службового автомобіля «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 , протягом 24 та 25 січня 2019 року (у дорожньому листі зазначено, що даний автомобіль даний службовий автомобіль з 08 год. 00 хв. 24.01.2019 року по 08 год. 00 хв. 25.01.2019 року не виїжджав, тобто не експлуатувався (пробіг 0 км) та межі Львівської області не залишав).

Також установлено, що в порушення п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» підполковник поліції ОСОБА_1 , діючи в умовах реального конфлікту інтересів, 24.01.2019 року виписав та надав собі дозвіл на користування у нічний час службовим автотранспортом у вихідні, святкові дні та нічний час, після чого, на підставі цього дозволу, здійснив виїзд та користувався службовим автомобілем у позаробочий час в приватних (неслужбових) цілях, чим грубо порушив службову дисципліну, зокрема п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ч.ч.1-3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.5 розділу І, ч.3 розділу IV та п.1 ч.3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016року №1179, а також основні обов`язки, передбачені ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України, зокрема антикорупційного законодавства.

На підставі висновку службового розслідування ГУ НП прийнято наказ від 14.02.2019 року №535 «Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 », згідно якого за грубі порушення службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ч.ч.1-3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.5 Розділу І, ч.3 Розділу IV та п.1 ч.3 Розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, п.п.7, 9 Розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 року №757, та п.п.6, 17, 19 наказу ГУНП у Львівській області від 30.03.2018 року №1176 «Про встановлення місць зберігання та єдиного порядку використання службового транспорту структурних підрозділів ГУНП у Львівській області», до начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 (0062806) застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

27.02.2019 року позивач ознайомився з вищевказаним наказом.

28.02.2019 року ГУНП у Львівській області видано наказ №128 о/с, згідно якого підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, звільнено зі служби в поліції з 28.02.2019 року, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» /у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/. Підстава: наказ ГУНП у Львівській області від 14.02.2019 року №535.

Між тим, у період з 11.02.2019 року по 04.03.2019 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі Національної гвардії України, підтвердженням чого є довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського №35 від 05.03.2019 року.

Позивач вважає, що оскаржувані рішення ГУНП у Львівській області від 14.02.2019 року №535 «Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 » та від 28.02.2019 року №128 о/с «По особовому складу» є неправомірними, оскільки при їх прийнятті не надано належної оцінки всім обставинам, що слугували підставою їх прийняття. А, окрім того, звільнення зі служби в поліції відбулось під час тимчасової непрацездатності позивача, що поряд з іншим, на його думку, також свідчить про протиправність дій відповідача. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом з метою їх захисту.

Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 20.03.2019 року справі №445/227/19 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Спірні правовідносини регулюються, серед іншого. Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 року (далі - Дисциплінарний статут НП України).

Згідно ч.1 ст.6, ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

За змістом ч.2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з ч.1, п.14 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.11 Дисциплінарного статуту НП України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту НП України, є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Дисциплінарного статуту НП України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ч.ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту НП України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У ст.19 Дисциплінарного статуту НП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Зокрема, за правилами п.8 ч.1, ч.ч.7, 8 цієї статті, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, серед іншого, відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно ч.3 ст.21 Дисциплінарного статуту НП України, перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

В силу вимог ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту НП України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підстави для звільнення зі служби в поліції визначені ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема, згідно з п.6 ч.1 якої цієї статті, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З огляду на наведене правове регулювання, суд враховує, що один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.

При цьому, вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування і застосування заходів дисциплінарного впливу не ставиться у залежність від того, чи притягнена особа, зокрема, до адміністративної відповідальності. Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Водночас для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Суд встановив, що підставою для службового розслідування щодо позивача, а в підсумку - до притягнення його до дисциплінарної відповідальності (у виді звільнення), стало складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №239626, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також постанови про накладення адміністративних стягнень серії НК №637230 за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Події, які слугували підставою для оформлення зазначених документів, відбулися 25.01.2019 року. За цим фактом ГУНП у Львівській області розпочало службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 08.02.2019 року.

Як видно зі змісту цього висновку, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що вчинок ОСОБА_1 , який полягав у «керуванні службовим автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмові від проходження в законному порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння» дає достатні підстави стверджувати про вчинення дисциплінарного проступку та застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби.

У цьому зв`язку суд встановив, що відповідно до результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 25.01.2019 року о 05 год. 20 хв. був оглянутий у Перемишлянській ЦРЛ. За результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у тверезому стані, ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Зазначений висновок також взяв до уваги Золочівський районний суд м.Львова (справа №445/227/19) при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оформленого щодо позивача. Щодо останнього, то постановою суду від 20.03.2019 року, яка набрала законної сили 02.04.2019 року, провадження у тій справі було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Частиною 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, судовим рішення Золочівського районного суду Львівської області встановлено відсутність вини позивача та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та, відповідно, дисциплінарного проступку, за вчинення якого позивача звільнено зі служби в поліції.

Водночас суд звертає увагу, що ст.16 Дисциплінарного статуту НП України визначено строки проведення службового розслідування. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 цієї статті, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Разом з тим, у порушення наданих прав та встановлених обов`язків відповідачем не продовжено строк службового розслідування, з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування та отримання судових рішень щодо вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, натомість прийнято рішення, які ґрунтуються лише на усних поясненнях без дослідження усіх письмових доказів, що свідчить про необ`єктивність відповідача під час проведення службового розслідування відносно позивача та прийняття оскаржуваних рішень.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними й постановах від 08.08.2019 року (справа №802/925/17-а) та від 23.10.2019 року (справа №821/1293/17).

Щодо відмови позивача від проходження в законному порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд враховує, що відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція №1452/735).

Згідно п.7 розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, відмова позивача від проходження огляду на стан сп`яніння є його правом як водія транспортного засобу.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що о 02 год. 55 хв., після того, як поліцейським було запропоновано пройти тест із застосуванням газоаналізатора Drager, ОСОБА_1 заявив про те, що буде проходити огляд в Зборівській ЦРЛ, однак з незрозумілих причин його не було доставлено до медичного закладу, а в 03 год. 40 хв. повторно запропоновано пройти медичний огляд.

Окрім того, згідно п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, а також п.6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395).

Однак у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського також вбачається, що таке направлення не складалося, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Для повного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні були допитані в якості свідків на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_2 , який з листопада 2015 року працює на посаді заступника начальника Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, повідомив, що ОСОБА_1 закріплений за службовим автомобілем «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 , і 24.01.2019 року ОСОБА_2 , будучи особою, яка відповідає за транспортну дисципліну у підрозділі, підписав та видав дозвіл ОСОБА_1 на керування службовим автотранспортом «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 , у нічний час.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює начальником групи СРПП Зборівського ВП у Тернопільській області і в цей день, 25.01.2019 року, був на місці події, оскільки після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення доставляв останнього додому на автомобілі «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначив, що жодних видимих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 він не помітив, останній поводив себе адекватно, запаху алкоголю від нього чути не було.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює онкологом у Перемишлянській ЦРЛ (вказане підтверджується долученою представником позивача довідкою від 11.11.2019 року №930, виданою КП «Перемишлянська ЦРЛ») і 25.01.2019 року чергував у лікарні. Вночі йому зателефонувала медсестра і повідомила, що прийшов чоловік на освідування за власним бажанням. На підставі паспорта він встановив особу, це був ОСОБА_1 . Жодних видимих ознак алкогольного сп`яніння у вказаного громадянина не було. Зазначив, що ним проведено об`єктивний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у тверезому стані. Також вказав, що огляд проводився із застосуванням газоаналізатора Alcon-01c, результат якого нуль проміле алкоголю в крові. По завершенні огляду ОСОБА_1 видано висновок щодо результатів медичного огляду.

Щодо тверджень відповідача про використання позивачем у нічний час з 24 на 25 січня 2019 року службового автомобіля без належно оформленого дозволу на виїзд службового автотранспорту у вихідні святкові дні та нічний час, то такі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 , згідно яких саме він є особою, яка відповідає за транспортну дисципліну в підрозділі та саме він видав дозвіл на керування автомобілем у нічний час.

При цьому, як видно зі змісту наказу ГУНП у Львівській області від 18.07.2018 року №2566, службовий автомобіль «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 , закріплено, серед інших, за позивачем.

Крім того, суд враховує, що в порушення п.8 ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту НП України у висновку за результатами службового розслідування від 08.02.2019 року не зазначено відомостей, що характеризують поліцейського, а також даних про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень.

Поряд з тим, під час визначення виду стягнення, ні дисциплінарної комісією, ні керівником, не враховано особу порушника, ступінь його вини, попередню поведінку поліцейського, а також його ставлення до служби, що не узгоджується з імперативними приписами ч.ч.3, 8 ст.19 Дисциплінарного статуту НП України.

Згідно 4 ст.22 Дисциплінарного статуту НП України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Однак вказана норма також не дотримана відповідачем, оскільки спірний наказ від 28.02.2019 року 128 о/с «По особовому складу» видано в період перебування позивача на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Вказане підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського №35 від 05.03.2019 року, з якої видно, що у період з 11.02.2019 року по 04.03.2019 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі Національної гвардії України.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідачем не надано достатніх та достовірних доказів того, що позивачем грубо порушено службову дисципліну, зокрема основні обов`язки поліцейського, передбачені ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ч.ч.1-3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України, ч.5 Розділу І, ч.3 Розділу IV та п.1 ч.3 Розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, п.п.7, 9 Розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 року №757, та п.п.6, 17, 19 наказу ГУНП у Львівській області від 30.03.2018 року №1176 «Про встановлення місць зберігання та єдиного порядку використання службового транспорту структурних підрозділів ГУНП у Львівській області».

За встановлених обставин, суд вважає, що висновок відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суть якого зазначено вище, був поспішним, позаяк відповідачем не було взято до уваги істотних обставин (зокрема, медичного висновку про відсутність в позивача алкогольного сп`яніння, що, судячи з наведеного, було підставою для звільнення позивача зі служби).

Таким чином, визначаючи вид дисциплінарного стягнення, відповідачем необґрунтовано застосовано захід у вигляді звільнення зі служби в поліції, а тому наказ ГУНП у Львівській області від 14.02.2019 року 535 «По застосування дисциплінарного стягнення до начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 » слід визнати протиправним та скасувати.

Оскільки позивачем доведено протиправність наказу від 14.02.2019 року №535, а відповідачем не спростовано протиправний характер застосування до позивача дисциплінарного стягнення, наказ ГУНП у Львівській області від 28.02.2019 року 128 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», виданий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, також підлягає скасуванню.

Правовим наслідком встановлення факту неправомірного припинення трудових відносин з працівником з боку власника або уповноваженого ним органу є його поновлення на роботі. З огляду на що, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до п.8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої ГУНП у Львівській області, грошове забезпечення позивача на посаді начальника Перемишлянського відділення Золочівського ВП ГУНП у Львівській області за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, становило 38452,13 грн (кількість робочих днів згідно графіка роботи та кількість відпрацьованих днів - 62).

Відтак, середньоденна заробітна плата позивача становить 620,20 грн (38452,13/62).

З урахуванням відомостей Листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 року №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік», за період з 01.03.2019 року по 13.11.2019 року, включаючи ці дні, позивач перебував у вимушеному прогулі 176 робочих днів. А тому, сума грошового забезпечення, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу, вирахувана шляхом множення середньоденного заробітку (620,20 грн) на число робочих днів за період вимушеного прогулу (176), становить 109155,20 грн.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 109155,20 грн, утримавши із нього при виплаті податок з доходів фізичних осіб, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військовий збір.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

А відтак, суд дійшов висновку про допущення рішення суду в цих частинах до негайного виконання.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.02.2019 року 535 «По застосування дисциплінарного стягнення до начальника Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.02.2019 року 128 о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області на посаді начальника Перемишлянського відділення Золочівського ВП ГУНП у Львівській області з 01.03.2019 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл.Ген.Григоренка, 3, м.Львів, 79007; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.03.2019 року по 13.11.2019 року включно в сумі 109155 (сто дев`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 20 копійок, без урахування податків і зборів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл.Ген.Григоренка, 3, м.Львів, 79007; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області на посаді начальника Перемишлянського відділення Золочівського ВП ГУНП у Львівській області з 01.03.2019 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 25.11.2019 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 25.11.2019 року.