Справа № 460/2446/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2019 року м. Рівне №460/2446/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 22680,00 грн та пені в сумі 1946,23 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. Зауважує, що служба зайнятості лише сприяє працевлаштуванню особи з інвалідністю, а обов`язок працевлаштування особи з інвалідністю відповідно до встановленого законом нормативу покладається на суб`єкта господарювання. Враховуючи те, що 27.06.2019 відповідачем подано звіт форми № 10 ПІ про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, у якому вказано 1 штатну одиницю для працевлаштування особи з інвалідністю, яка не заповнена, та самостійно визначено суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 22680,00 грн, відповідач зобов`язаний сплатити адміністративно-господарські санкції за не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 1 особи та суму нарахованої пені.

Ухвалою суду від 01.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позов не визнав. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.39-41), в якому зазначив, що у відповідача середньорічна кількість робочих місць знаходиться на показнику 7,3 робочого місця, тобто між 7-ми та 8-ми повногодинними робочими одиницями. При цьому зауважив, що на роботодавця покладається обов`язок створення робочих місць для інвалідів і такий обов`язок не супроводжується зобов`язанням займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Зазначає, що відповідачем подавались до центру зайнятості відповідні звіти щодо наявності вакантних робочих місць, проте до відповідача не звертались щодо працевлаштування особи з інвалідністю та не направлялись на роботу такі особи з центру зайнятості. При цьому звертає увагу на відсутність преференцій особам з інвалідністю при прийняття на роботу, як і відсутність підстав для звільнення працівників з метою працевлаштування осіб з інвалідністю. Відтак вважає, що відповідачем фактично вжито усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення. З таких підстав просив суд відмовити в позові повністю.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач не подавав до центру зайнятості інформацію у формі звітності 3-ПН щодо вакантних місць для осіб з інвалідністю. Відповіддю Рівненського міського центру зайнятості підтверджується те, що робочі місця для осіб з інвалідністю у 2018 році відповідачем не створювались, що свідчить про порушення вимог частин першої-третьої статі 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ, Окрім того зазначає, що учасник господарських відносин звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, відтак стверджує, що відсутність відповідних пропозицій на ринку праці не позбавляє відповідача від необхідності пошуку працівників на вакантне місце роботи (а.с.51-55).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 25 по 26 червня 2019 Управлінням Держпраці у Рівненській області проведено позапланову перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, за результатом якої складено акт від 26.06.2019 № РВ04/955/І (а.с.14-21).

У вказаному акті перевірки у розділі IV "Опис виявлених порушень" зазначено:

ФОП ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (додаток № 1) здійснює господарську діяльність з 26.07.2002. Основним видом діяльності є роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах (основний), код КВЕД 47.71. Відповідно до наданих ФОПом податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за період з квітня 2017 по грудень 2018 включно у ФОП ОСОБА_1 працювало 8 осіб. Проте, в порушення частини сьомої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" роботодавець не зареєстрований у відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів, чим порушено частину сьому статті 19 ЗУ № 875, пункту 2 ПКМУ № 70;

ФОП ОСОБА_1 щороку не подає звіти про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю до відповідних відділень Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням, чим порушено частину дев`яту статті 19 ЗУ № 875;

ФОП ОСОБА_1 не виконує норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. За трудовим договором у ФОП працює 8 осіб, проте серед працівників відсутні особи з інвалідністю, чим порушено частину першу статті 19 ЗУ № 875.

Листом від 27.06.2019 № 04-13/3134 Управління Держпраці у Рівненській області надало копію зазначеного акту проведеної позапланової перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Рівненському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.13).

27.06.2019 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік (форма № 10-ПІ) (а.с.10).

Згідно зі звітом, середньооблікова кількість штатних працівників у 2018 році у ФОП ОСОБА_1 (код рядка 01) становить 8 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб (код рядка 02). Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (код рядка 03) у 2018 році для відповідача становив 1 особу. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача у 2018 році (код рядка 03) складає 45360 грн. У звіті відповідачем визначено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (код рядка 06) 22680 грн.

У зв`язку з несплатою у добровільному порядку самостійно нарахованих відповідачем адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік позивачем нараховано пеню у сумі 1946,23 грн з розрахунку за 143 дні прострочення, де: 0,06 % розрахунковий розмір пені (17,5 (облікова ставка НБУ) х 120 (відсотки від ставки НБУ) / 100 / 365) х 22680 грн = 13,61 грн (сума пені за один день прострочення); 13,61 грн х 143 дні = 1946,23 грн (а.с.11).

Оскільки відповідач не забезпечив встановленого нормативу одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю та не сплатив адміністративно-господарські санкції у сумі 22680,00 грн та пеню у розмірі 1946,23 грн Фонд звернувся до суду з вимогами про їх стягнення.

Надаючи правової оцінки встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам сторін суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закон № 875-ХІІ виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Частинами дев`ятою, десятої цієї ж статі Закону № 875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частини друга, третя статті 20 цього ж Закону).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 31.01.2007 № 70 затверджено Порядок нарахування пені та її сплати, що затверджений Мінпраці 15.05.2007 за № 223, відповідно до якого нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Тому у цій справі необхідно перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, яке полягає у не забезпеченні середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань та з урахуванням її побажань здійснює державна служба зайнятості.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VІ, роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії).

На виконання цієї норми наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". В контексті прийнятого Закону України "Про зайнятість населення" та затвердженого Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875-ХІІ.

Однак на підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування.

Суд встановив, з 02.11.2017 у відповідача прийнята на роботу ОСОБА_2 на підставі наказу від 01.11.2017 № 08 (а.с.42), тобто у 4 кварталі 2017 року працевлаштовано 8 осіб, відтак у відповідача виник обов`язок створення одного робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого частиною першою статті 19 Закону№ 875-ХІІ нормативу робочих місць.

При цьому, відповідачем подано звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік (форма № 10-ПІ ) до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 27.06.2019 (а.с.10), у якому зазначено норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (код рядка 03) 1 особа, а середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (код рядка 02) 0 осіб.

У відзиві на позов представником відповідача зазначено про подання відповідних звітів щодо наявності вакантних місць до центру зайнятості. Всупереч наведеному, доказів у підтвердження факту подання звіту форми 3-ПН до центру зайнятості відповідач суду не надала.

Водночас, суд встановив, що згідно із інформацією Рівненського міського центру зайнятості Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не подавала звітності за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" протягом 2018 року (а.с.32).

У постанові від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17 Верховний Суд зазначив, що своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, не створивши вакантну посаду у кількості одного робочого місця для особи з інвалідністю та не подавши у встановленому порядку звітності за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" до державної служби зайнятості відповідачем допущено порушення статті 19 Закону № 875-ХІІ в частині дотримання встановленого законом нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю та вжиття належних ? ? працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

За нормами частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в даному випадку позивачем доведено наявність складу правопорушення та обгрунтованість підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій і нарахування пені, а тому наявні підстави для господарсько-правової відповідальності відповідача, відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 294, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (33000, м. Рівне, вул. Замкова, буд. 10а, кв. 1, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у сумі 22680,00 грн (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят гривень) та пеню в сумі 1946,23 грн (одна тисяча дев`ятсот сорок шість гривень 23 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25 листопада 2019 року.

Суддя Нор У.М. .