Справа № 640/21769/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 листопада 2019 року № 640/21769/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "МБ-БУД"
до про Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області визнання протиправною та скасування постанови,
за участю:

від позивача - Боднар П.С., Ломака О.Є.;

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МБ-БУД" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 30.09.2019 ВП № 58152352 про накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , МФО 380805, АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві, реквізити рахунку до введення міжнародного формату номерів банківських рахунків (UA1554898 - номер рахунку в міжнародному форматі).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання постанови Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області від 16.10.2018 № 3-1610/2-10/10-83/1610/08/01 про накладення штрафу відповідачем 30.09.2019 у межах виконавчого провадження № 58152352 накладено арешт на грошові кошти позивача, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , МФО 380805 , АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві. Вказаний рахунок, за твердженням позивача, є єдиним та саме з цього рахунку позивачем виплачується заробітна плата працівникам, сплата податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що на даний час є неможливим у зв`язку з арештом даного рахунку.

Ухвалою суду від 12.11.2019 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду позивачем, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/21769/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін на 22.11.2019 о 13:00.

Представники позивача у судовому засіданні 22.11.2019 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та просили суд позов задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України. Будь-яких заяв, клопотань до суду також не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 58152352 з примусового виконання постанови Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області від 16.10.2018 № 3-1610/2-10/10-83/1610/08/01 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "МБ-БУД" у розмірі 681170,00 грн.

Постановою заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Стебловської Ю.О. від 30.09.2019 у ВП № 58152352 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , МФО 380805, АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві.

Вважаючи вказану постанову протиправною, Товариство з обмеженою відповідальністю "МБ-БУД" звернулось до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону N 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Пунктом 1 частини першої статті 10 наведеного Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до пунктів 6 та 7 частини третьої вказаної статті Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок щодо вжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також наділено повноваженнями накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону N 1404-VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч. 2 ст. 52 Закону N 1404-VIII).

Частиною третьою статті 52 Закону N 1404-VIII визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частини першої статті 56 наведеного Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частини другої статті 56 вказаного Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Закону N 1404-VIII визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 наведеного Закону встановлено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Так, постановою заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Стебловської Ю.О. від 30.09.2019 у ВП № 58152352 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , МФО 380805, АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 750356 грн.

Позивач, зазначаючи про наявність у нього лише одного рахунку у банку, надав світлокопію довідки АТ "Райфайзен Банк Аваль" від 20.11.2019 № 95-07/614 за підписом старшого менеджера Солом`янського районного відділення вказаного Банку Юхименко Н .І ., у якій зазначається про відкриття 20.01.2017 позивачем поточного рахунку у банку № 8 та про те, що станом на 20.11.2019 на вказаний поточний рахунок накладено арешт на суму 750356, 00 грн.

Суд критично відноситься до даного доказу, оскільки вказана довідка підписана не відповідним керівником АТ "Райфайзен Банк Аваль", а старшим менеджером, та містить печатку "Для довідок".

Також суд зазначає, що надані позивачем платіжні доручення про виплату заробітної плати, єдиного соціального внеску, воєнного збору за 2019 рік підтверджують такі виплати з рахунку у банку № НОМЕР_3 , у той час як арешт накладено відповідачем на рахунок № НОМЕР_1 , тобто на інший рахунок, що вже спростовує твердження позивача про наявність у нього одного рахунку у банку.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення банком державного виконавця у порядку, встановленому частиною третьою статті 52 та частиною другою статті 59 Закону N 1404-VIII, про цільове призначення рахунку або що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Відсутність таких документів у матеріалах виконавчого провадження не заперечувалась представником позивача й під час судового розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш ИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МБ-БУД" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 26, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко