Справа № 1440/2421/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 р. № 1440/2421/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. КЛ. Петровського", вул. Центральна, 1, Калинівка, Березанський район, Миколаївська область, 57440

до відповідача:Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001

треті особи:"NIBULON S.A.", вул. Фалеєвська, 9-Б, м. Миколаїв, 54030 ПрАТ "Компанія Райз", вул. Катерини Білокур, 5/17, м. Київ, 01014

про:визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ім. КЛ. Петровського" звернулось до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - "NIBULON S.A.", ПрАТ "Компанія "Райз" з вимогою визнати протиправними дії службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця Сіренко Сергія Володимировича, в межах виконавчого провадження № 55583162 у відношенні товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. КЛ. Петровського, які виявляються у направленні Запиту державного виконавця від 03.09.2018 року.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що на його адресу 25.09.2018 року надійшов запит старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України в якому вимагалось надати інформацію щодо наявності майна, яке належить ПрАТ "Компанія РАЙЗ", стану заборгованості перед ПРАТ" Компанія РАЙЗ", надання письмових пояснень щодо її виникнення та надання завірених копій документів щодо договірних відносин з цим суб`єктом. Позивач вважає, що державний виконавець вийшов за межі наданих повноважень та зловживає правами.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки направляючи запит державного виконавця від 03.09.22/20.1-4/23, відповідач діяв в межах наданих законом повноважень.

Так, зокрема, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

В провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва 759/16206/14-ц від 28.12.2017, боржником за яким є приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз", а стягувачем - юридична особа "NIBULON SA." Державним виконавцем вживались заходи з метою виявлення майна та коштів що належать боржнику. Встановлено наявність дебіторської заборгованості. При цьому органи ДФС не мають інформації стосовно суб`єктного складу боржників. Не надана така інформація і боржником.

03.09.2018 державним виконавцем направлено запит ряду суб`єктів, у тому числі і на адресу позивача, яким вимагалось надати відомості про належне боржнику майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати боржнику та довідку про стан заборгованості позивача боржником, письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.

Вважаючи протиправними дії старшого державного виконавця Сіренка С.В. щодо направлення запиту, позивач звернувся до суду.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ст.1 Закону України № 1403-VIII від 02.06.2016 "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Як встановлено частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог ч.1 ст.18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини 3 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Приписами ст.10 вказаного Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція № 512/5), запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Таким чином, запит державного виконавця не є виконавчою дією або заходом примусового виконання рішення, а тому відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит, діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.53 цього Закону передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Отже, державний виконавець вправі звертатися до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на відповідний запит отримати у таких осіб необхідні відомості про майно боржника.

При цьому, незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем було вчинено дії, передбачені ч.5 ст.18, ст.54 Закону України "Про виконавче провадження", та в межах спірних відносин дотримано процедуру отримання відомостей про майно, доходи та дебіторську заборгованість боржника ПрАТ "Компанія "Райз".

Отже, як зазначалось вище, позивач в силу п.3 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" не звільнений від обов`язку надання зазначених вище відомостей на запит державного виконавця, навіть не маючи статусу учасника виконавчого провадження.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем не вчинено протиправних дій та не порушено прав та інтересів позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. КЛ. Петровського" (вул. Центральна, 1, Калинівка, Березанський район, Миколаївська область, 57440, ідентифікаційний код 34559826) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622) відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник