Справа № 1.380.2019.003517
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003517

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
15 листопада 2019 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання Колодій О.Р.,
позивача та представника позивача Дудяка Р.А.,
представника відповідача Пономарьова Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій, з врахування заяви про зміну предмета позову, позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 677-к від 06.05.2019 Про звільнення ОСОБА_1 за підписом голови Державної служби України з безпеки на транспорті М. Ноняка;
- поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній службі України з безпеки на транспорті на посаді заступника начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Львівській області або у разі відсутності (ліквідації) такої посади на рівнозначній (аналогічній) посаді з 07.05.2019.
Предмет спору є оскарження правомірності наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 677-к від 06.05.2019, яким позивача звільнено з посади заступника начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Львівській області з 07.05.2019, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Укртрансбезпеки.
Підставою позову є порушення відповідачем, на переконання позивача, вимог трудового законодавства при прийнятті оскаржуваного наказу.
У позовній заяві позивач зазначає, що оскаржуваний наказ він не отримував, про його отримання не розписувався, а відтак, стверджує, що місячний строк звернення до адміністративного суду не почав спливати.
Ухвалою суду від 16.07.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
При вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі судом ні з позовної заяви, ні з поданих позивачем доказів неможливо було встановити, коли саме позивач дізнався або коли повинен був дізнатися про існування оскаржуваного ним наказу, а тому на момент відкриття провадження у даній справі судом не встановлено пропуску встановленого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строку, визначеного для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
04.11.2019 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 08.11.2019 з пояснень позивача судом виявлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.
В обґрунтування поданої заяви представник позивача покликається на положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), згідно з якм працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. При цьому вказує на те, що наказ № 677-к від 06 травня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » складений під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності від 02.05.2019 серія АДХ №942250. Стверджує, що вказаний наказ позивач не отримував, про його отримання він не розписувався, тому у нього наявна лише фотокопія згаданого наказу. Більше того, зазначає, що трудова книжка позивача і надалі перебуває у відповідача.
На підтвердження вказаного, представник позивача покликається на лист за підписом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті М.Ноняка №599/09/14-19 від 07 травня 2019 року, в якому йдеться про те, що позивачу у зв`язку з його звільненням з посади заступника начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Львівській області необхідно терміново прибути до Державної служби України з безпеки на транспорті або доручити отримати трудову книжку за довіреністю; направити оригінал заяви із зазначенням повної точної адреси до Управління роботи з персоналом Укртрансбезпеки на отримання трудової книжки поштою; повідомлено про необхідність ознайомитись під особистий підпис з наказом про звільнення та надіслати до Управління роботи з персоналом акт прийому-передачі справ та майна, нагрудний знак та посвідчення посадової особи Державної служби України з безпеки на транспорті.
Наведене, на переконання позивача, підтверджує той факт, що йому не було вручено під особистий підпис до відома наказ про звільнення; не було видано трудової книжки; позивач не передавав Управлінню роботи з персоналом справи нагрудний знак та посвідчення посадової особи Державної служби України з безпеки на транспорті.
Разом з цим, представник позивача зазначає, що з копією оскаржуваного наказу про звільнення позивач ознайомився 28.05.2019 в приймальні Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, сфотографувавши спірний наказ № 677-к від 06.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 », який знаходиться в електронній пошті Управління Укртрансбезпеки у Львівській області. Відтак, позивач намагався захистити свої порушені права в досудовому порядку. Однак, зважаючи на тривалі строки розгляду його звернень, й ще пізніші строки відправки поштою відповідей державними установами, позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду. У зв`язку з наведеним позивач вважає за необхідне просити суд визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
У судовому засіданні суд поставив на обговорення клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.
У судовому засіданні позивач та представник позивача подане клопотання підтримали, просили таке задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду заперечив, долучив до матеріалів справи акт від 07.05.2019 про відмову позивача ознайомитися під розпис з оскаржуваним наказом, вважає, що саме з цього часу (07.05.2019) слід обчислювати сплив строку звернення до суду з цим позовом. Просив у задоволенні клопотання представника позивача відмовити.
Вирішуючи питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд виходить з наступного.
Строки звернення до адміністративного суду із позовом регламентовано статтею 122 КАС України, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду статтею 123 КАС України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, встановлюється місячний строк
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Поряд з цим, ч. 1 ст. 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Тобто, КАС України та КЗпП України встановлено, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
За твердженням представника відповідача, позивачу доведено усно про наказ № 677-к від 06.05.2019 Про звільнення ОСОБА_1 і такий йому вручався. Однак, на пропозицію поставити свій підпис про ознайомлення з вказаним наказом позивач відмовився, про що 07.05.2019 складено відповідний акт про відмову позивача ознайомитися під розпис з оскаржуваним ним наказом. У вказаному акті зокрема зазначено, що в робочому кабінеті на робочому місці знаходився ОСОБА_1 07.05.2019 о 10:38 год та був ознайомлений з наказом про звільнення, але від підпису «з наказом ознайомлений» відмовився. Копію наказу залишено на робочому місці ОСОБА_1 . Вказане засвідчено підписами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Покликаючись на наведені обставини, представник відповідача вважає твердження позивача про те, що його не було ознайомлено з оскаржуваний наказом таким, що не відповідає дійсності.
Позивач у судовому засіданні не заперечував факту пред`явлення йому 07.05.2019 наказу про звільнення, при цьому запевняє, що з цим наказом не ознайомлювався, позаяк такий залишили не на його робочому столі. Крім того, зазначає, що 07.05.2019 перебував на лікарняному, тому його не вправі були ознайомлювати з оскаржуваним наказом, попри те, що він прибув на роботу.
Оцінивши доводити сторін та письмові докази, надані на їх підтвердження, суд доходить висновку, що про наказ № 677-к від 06.05.2019 Про звільнення ОСОБА_1 позивачу стало відомо саме 07.05.2019, беззаперечним доказом чого є наявний в матеріалах справи акт від 07.05.2019 про відмову позивача від підпису про ознайомлення з цим наказом. З цих же підстав суд відхиляє покликання позивача на те, що з копією оскаржуваного наказу про звільнення він ознайомився лише 28.05.2019 в приймальні Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, сфотографувавши спірний наказ № 677-к від 06.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 », який знаходиться в електронній пошті Управління Укртрансбезпеки у Львівській області.
Відтак, перебіг встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку для звернення позивача до суду з даним позовом слід обчислювати саме з дати 07.05.2019.
Оскільки, як вбачається із штемпеля вхідної кореспонденції Львівського окружного адміністративного суду позивач звернувся за захистом свого порушеного права 12.07.2019, суд констатує пропущенням позивачем встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.
Суд звертає увагу, що строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і впорядкованим. Також, суд зазначає, що без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Суд наголошує, що встановлення законодавцем скороченого (місячного) строку для звернення особи до суду за захистом своїх порушених прав у визначеній ч. 5 ст. 122 КАС України категорії справ, не має на меті перешкоджання доступу до правосуддя, а переслідує ціль якнайшвидшого відновлення порушених прав позивача шляхом поновлення його на посаді чи скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.
Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).
Поряд з цим, суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Суд враховує, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.
Аргументуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач покликається на те, що намагався захистити свої порушені права в досудовому порядку, однак, зважаючи на тривалі строки розгляду його звернень, й ще пізніші строки відправки поштою відповідей державними установами, пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду.
Втім, посилання позивача та ту обставину, що строк звернення до суду пропущений з причин досудового врегулювання спору в межах спірних правовідносин не може братися судом до уваги, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо я законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Однак, суд зауважує, підстави ддя застосування положень наведеної норми процесуального закону до спірних правовідносин відсутні, оскільки процедура досудового вирішення спору у справах щодо проходження громадянами публічної служби чинним законодавством не передбачена.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №804/2536/16 (адміністративне провадження №К/9901/3287/18).
Інших причин, які б перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду у встановлений законом строк позивачем не наведено та судом не встановлено.
Таким чином, суд доходить висновку, що причини, якими позивач обґрунтовував пропуск строку звернення до суду, є неповажними та не перешкоджали йому оскаржити наказ про звільнення у встановлений процесуальним законом термін, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 171, 240, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
у задоволенні заяви представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до або через суд першої інстанції, який постановив таку ухвалу.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.11.2019.

Суддя Сидор Н.Т.