Справа № 360/4451/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4451/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання Таращенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - відповідач), за яким він просить:

-визнати бездіяльність відповідача про відмову у зарахуванні до трудового стажу позивачу в період роботи у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 з 06.04.1999 по 30.06.2010 неправомірною;

- зобов`язати відповідача скасувати рішення від 05.06.2019 № 5581/03- 21 та зарахувати до трудового стажу позивача період роботи у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 з 06.04.1999 по 30.06.2010 та здійснити призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи з дня звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області для нарахування пенсії за віком на пільгових умовах.

Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області в призначенні пенсії було відмовлено в зв`язку з відсутністю даних про період роботи у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 з 06.04.1999 по 30.06.2010 роки (рішення від 05.06.2019).

Вважає неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо не підтвердження та не зарахування мені стажу роботи на підставі довідок з місця роботи.

Ухвалою від 16.10.2019 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відстрочено сплату судового збору (а.с. 1-2).

Судове засідання 04.11.2019 відкладено до 20.11.2019 у зв`язку із невиконання відповідачем вимог ухвали суду в частині подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 91-92).

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що позивач звернулася за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 за нормами пункту 1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для призначення пенсії були надані документи: 1. Заява від 21.05.2019; 2. трудова книжка серія НОМЕР_1 від 26.08.1988; 3. паспорт НОМЕР_2 від 15.06.2011; 4. картка платника податків від 07.07.2011; 5. довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.06.2017 №2431; 6. диплом НОМЕР_7 від 05.07.1990; 7. довідка від 23.01.1997 б/н; 8. довідка про отримання допомоги від 27.05.2019 № 204; 9. свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 18.11.2015.

Згідно наданих документів ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 25 років 7 місяців. Стаж за списком №1 зарахувати неможливо з наступних причин.

У трудовій книжці ОСОБА_1 є записи (№ 9, 10 та 12 ) про те, що вона згідно атестації робочих місць має право на пільгову пенсію за списком № 1, але в відомостях по спеціальному стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підтверджується період роботи в Луганській міській багатопрофільній лікарнею № 2 на посаді, яка дає право на призначення пенсії за списком 2 п. «Б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»/ п. 2 ч 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (форма ОК -5 сторінка 5), що не відповідає наявній інформації в трудовій книжці ОСОБА_1 . Тому на підставі вищенаведеного та у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу в призначенні пенсії за віком за списком №1 позивачу було відмовлено.

Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 56), просив розглянути справу без його участі (а.с. 58).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 57), причини неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) є громадянином України та внутрішньо переміщеною особою, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями документів, які містяться в матеріалах справи: паспорту (а.с. 12), картки платника податків (а.с. 12 зв.), довідки від 02.06.2017 № 2431 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 13).

Позивач 21.05.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 (а.с. 96).

Рішенням відповідача про відмову від 05.06.2019 № 5581/03-21 в призначенні пенсії згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком № 1 з огляду на те, що в відомостях по спеціальному стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підтверджується період роботи в Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 на посаді, яка дає право на призначення пенсії за списком 2 згідно п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), що не відповідає наявній інформації в трудовій книжці позивача. Уточнюючі довідки можливості прийняти в управління немає, оскільки місцезнаходженням Луганської міської багатопрофільної лікарні № 2 є м. Луганськ, вул. Фрунзе, буд. 106.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» документи, надані з тимчасово непідконтрольної території державними органами не можуть бути прийняти до уваги. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В переліку цих пунктів зазначене м. Луганськ. Луганська міська багатопрофільна лікарня № 2 на територію, яка підконтрольна державній владі України, не перереєстровано, тому перевірити достовірність документів, які створені на цьому підприємстві не можливо.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком ( пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 221-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Абзацом другим пункту 1 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на перерахунок пенсії.

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003, та затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 16.01.2003, що діяв до 03.08.2016, містять в собі розділ XIX «ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я», яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають рентгенолаборанти.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за вказаний період, який підтверджує факт роботи позивача на відповідній посаді з повним робочим днем, що роботою за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників - список № 1 (а.с. 17). Крім того, відповідачем зовсім не зазначено, в чому саме полягає неповнота або невідповідність записів в трудовій книжці позивача.

При цьому, з урахуванням вимог положень Порядку № 383 до 20.08.1997 записів у трудовій книжці, які містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні є достатнім для вирішення питання щодо зарахування таких періодів трудової діяльності позивача до пільгового стажу за Списком № 1, та підтвердження додатковими документами не потребують.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Таким чином, відповідачем необгрунтовано відмовив в зараховуванні до пільгового стажу за списком № 1 період роботи позивача з 24.08.1983 по 12.06.1986.

Натомість, судом встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за спірні періоди, які підтверджують факт роботи у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 у період з 06.04.1999 по 30.06.2010 на посаді рентгенлаборанта (а.с. 17 зв.-18/). Крім того, відповідачем зовсім не зазначено, в чому саме полягає неповнота або невідповідність записів в трудовій книжці позивача.

Відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів тому, що спірні записи в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

Крім того, позивачем на підтвердження свого пільгового стажу за списком № 1 надано довідку від 23.08.2019 № 208, наказ від 14.10.1999 № 131-а «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці», наказ від 29.03.2004 № 53 «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці» та наказ від 20.03.2009 № 11 «Про висновки атестації робочих місць за умовами праці».

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, якщо ці органи створені у порядку не передбаченому законодавством України.

У відповідача відсутні будь-які відомості, що Луганська міська багатопрофільна лікарня № 2 є органом, який створений у порядку, не передбаченому Законом.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 05.06.2019 № 5581/03- 21 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язаня управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 з 06.04.1999 по 30.06.2010 та здійснити призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи з дня звернення за призначенням пенсії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 16.10.2019 відстрочено позивачу сплату судового збору по даній адміністративній справі у розмірі 768,40 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 768,40 грн стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (, 93600, Луганська область, смт Станиця Луганська, вул. 1 травня, буд. 20) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 05.06.2019 № 5581/03- 21 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2 з 06.04.1999 по 30.06.2010 та здійснити призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи з дня звернення за призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (, 93600, Луганська область, смт Станиця Луганська, вул. 1 травня, буд. 20) в дохід Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.11.2019.

Суддя І.В. Тихонов