Справа № 520/9702/19
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 р. № 520/9702/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Муравської І.Ю.,

за участі:

представника позивача Шерстюк Р.В.,

представника відповідача Насібулліної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Дергачікомунсервіс до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

18.09.2019 року Комунальне підприємство Дергачікомунсервіс звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19 березня 2019 року № 7 та податкове повідомлення-рішення від 19 березня 2019 року № 7.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що податкові повідомлення - рішення від 19 березня 2019 року № 7 та від 19 березня 2019 року № 7, на думку позивача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведено виїзну документальну планову перевірку КП Дергачікомунсервіс з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року, за результатами якої складено акт перевірки №566/20-40-13-07-07/38655895 від 25.02.2019 року.

Згідно висновків вищевказаного акту перевірки КП Дергачікомунсервіс порушено:

- п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.176.2.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України несвоєчасне перерахування утриманого із заробітної плати за попередні періоди податку на доходи фізичних осіб у встановлений законодавством термін в загальній сумі 442907,22 грн.,

- п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.176.2 «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України встановлено неперерахування утриманого із заробітної плати податку на доходи фізичних осіб у встановлений законодавством термін в загальній сумі 2073975,20 грн., (Додаток №1) в т.ч.: за попередні періоди станом на 01.10.2015 року - 62516,68 грн., за жовтень 2015 року - 36032,46 грн., за листопад 2015 року - 33690,84 грн., за грудень 2015 року - 35062,25 грн., за січень 2016 року - 42107,23 грн., за лютий 2016 року - 43135,35 грн., за березень 2016 року - 47285,50 грн., за квітень 2016 року - 45203,33 грн., за травень 2016 року - 49420,45 грн.,за червень 2016 року - 48228,58 грн., за липень 2016 року - 54027,26 грн., за серпень 2016 року - 42449,36 грн., за вересень 2016 року - 45814,87 грн., за жовтень 2016 року - 47815,03 грн., за листопад 2016 року - 46051,01 грн., за грудень 2016 року - 52147,13 грн., за січень 2017 року - 63562,75 грн., за лютий 2017 року - 62400,96 грн., за березень 2017 року - 66877,71 грн., за квітень 2017 року - 64641,28 грн., за травень 2017 року - 63057,59 грн., за червень 2017 року - 61197,08 грн., за липень 2017 року - 70685,94 грн., за серпень 2017 року - 66562,37 грн., за вересень 2017 року - 66849,90 грн., за жовтень 2017 року - 69104,76 грн., за листопад 2017 року - 66051,87 грн., за грудень 2017 року - 68326,82 грн., за січень 2018 року - 68305,43 грн., за лютий 2018 року - 65133,91 грн., за березень 2018 року - 71244,24 грн., за квітень 2018 року - 62263,39 грн., за травень 2018 року - 67164,28 грн., за червень 2018 року - 67647,20 грн., за липень 2018 року - 77738,03 грн., за серпень 2018 року - 74172,36 грн.;

- п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.176.2.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України встановлено неперерахування утриманого із заробітної плати військового збору у встановлений законодавством термін в загальній сумі 48229,61 грн. (Додаток №2), в т.ч.: за лютий 2016 року - 3610,26 грн., за березень 2016 року - 4054,69 грн., за квітень 2016 року - 3898,94 грн., за травень 2016 року - 309,0 грн., за червень 2016 року - 1447,0 грн., за липень 2016 року - 3685,55 грн., за серпень 2016 року - 1967,85 грн., за жовтень 2016 року - 2958,37 грн., за листопад 2016 року - 739,83 грн., за травень 2017 року - 274,85 грн., за червень 2017 року - 3852,84 грн., за липень 2017 року - 3875,61 грн., за серпень 2017 року -745,3 грн., за квітень 2018 року - 856,3 грн., за травень 2018 року - 4099,74 грн., за червень 2018 року - 4850,19 грн., за липень 2018 року - 4116,43 грн., за серпень 2018 року - 2886,86 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № 7 від 19 березня 2019 року, яким збільшено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 2073975,20 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1374734,14 грн. та визначено суму пені на суму 505409,83 грн. та податкове повідомлення рішення № 7 від 19 березня 2019 року, яким збільшено податкове зобов`язання з військового збору на суму 3291,67 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 34360,53 грн. та визначено суму пені на суму 631,61 грн.

Позивач, вважаючи протиправними вищевказані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 березня 2019 року № 7, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що, застосовуючи штрафні (фінансові) санкції, збільшуючи суму грошового зобов`язання та нараховуючи пеню позивачу за податком з доходів фізичних осіб, контролюючий орган діяв на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 162 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Об`єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Порядок сплати (перерахування) податку до бюджету визначено пунктом 168.4 статті 168 ПК України.

Відповідальність за порушення правил своєчасності сплати (перерахування) податків встановлена ст. 126 ПК України, відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати - ст. 127 ПК України.

Згідно пп. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу..

При цьому, пунктом 127.1 статті 127 ПК України встановлено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення ст. 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовуються у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України.

Положеннями статті 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 10 листопада 2015 року у справі № 813/6793/13-а та від 22 березня 2016 року у справі № 813/6774/13-а.

Як наслідок, контролюючий орган не мав фактичних та правових підстав для притягнення позивача до відповідальності та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 127 ПК України в частині суми податку 442907,22 грн., які були сплачені, але з порушенням строку їх сплати. В даному випадку застосуванню підлягала ст. 126 ПК України.

При цьому, на час проведення перевірки у позивача існувала заборгованість по податку з доходів фізичних осіб за період з жовтня 2015 року по серпень 2018 року. Отже, до цих періодів застосуванню підлягала ст. 127 ПК України.

Щодо нарахування відповідачем штрафних санкцій в розмірі 50% та 75 %, як за вчинення правопорушення повторно, суд зазначає, що аналіз наведених правових норм, а також положень ст. 127 ПК України, зумовлює висновок, що застосування штрафу більшого розміру (50% та 75% відповідно) можливе за умови встановлення контролюючим органом порушення протягом 1095 днів вдруге, втретє та більше.

Згідно з розрахунком до податкового повідомлення рішення від 19 березня 2019 року № 7, контролюючий орган застосував до позивача штрафну санкцію у розмірі 50% та у розмірі 75%.

Таким чином, контролюючий орган застосував штрафну санкцію за вчинення порушення повторно (50%) та вчинення втретє і більше (75%) на підставі одного акта перевірки №566/20-40-13-07-07/38655895 від 25.02.2019 року, висновки якого слугували підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 19 березня 2019 року № 7.

В даному випадку факт повторного (втретє і більше) протягом 1095 днів не утримання та не перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб найманих працівників відповідачем жодним актом не встановило та не зафіксувало. Відповідач не довів належними та допустимими доказами факт винесення податкових повідомлень-рішень, які б фіксували вчинення позивачем аналогічних порушень впродовж 1095 днів, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення рішення.

Так, протягом спірного періоду позивач вчиняв одне і те саме продовжуване порушення щодо невиплати (неперерахування) податку з доходів фізичних осіб у визначений законодавством термін, а для встановлення факту повторності порушення податкового законодавства необхідною умовою є вчинення аналогічного порушення протягом 1095 днів та притягнення платника податків за це до фінансової відповідальності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з цих конституційних приписів, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване правопорушення, можливо притягнути до відповідальності одного виду лише один раз.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафів у розмірі 50%, а також у розмірі 75%.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.10.2018 року по справі №820/2405/16.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення податкового повідомлення - рішення від 19 березня 2019 року № 7, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 березня 2019 року № 7, суд зазначає наступне.

Згідно з п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.54.2 ст.54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з п. 168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Приписами п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

В порушення вищевказаних норм ПК України позивачем не перераховано військовий збір у встановлений законодавством термін в загальній, сумі 48229,61 грн. При цьому, сума не сплаченого військового збору за період, який перевірявся, склав в загальній сумі 3291,67 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення податкового повідомлення - рішення від 19 березня 2019 року № 7 діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому таке рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року відстрочено Комунальному підприємству Дергачікомунсервіс сплату судового збору за подання адміністративного позову до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, до ухвалення рішення по справі.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на прийняте судом рішення, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 19210,00 грн., а з Комунального підприємства Дергачікомунсервіс стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства Дергачікомунсервіс (62303, Харківська область, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, 20) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 7 від 19 березня 2019 року, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 2073975,20 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1374734,14 грн. та визначено суму пені на суму 505409,83 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Стягнути з Комунального підприємства Дергачікомунсервіс (, 62303, Харківська область, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, 20) до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 22.11.2019 року.