Справа № 140/3008/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 140/3008/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУПФ України у Волинській області) про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах враховуючи стаж роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» протиправними, зобов`язання зарахувати до пільгового та загального стажу період роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та призначити перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи позивача з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак відповідач у листі від 20.08.2019 № 845/К-01 відмовив позивачу в перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу, оскільки період роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» не підлягає зарахуванню до страхового стажу через відсутність даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки роботодавцем ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на його рахунки були перераховані відповідні страхові внески у передбаченому законом розмірі, що підтверджується довідкою роботодавця про доходи та повідомленням Головного управління ДПС у Волинській області, однак ці кошти були зараховані до ДПС в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Відповідно до ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що на момент звернення позивача із заявою, за даними персоніфікованого обліку інформація про сплату внесків за періоди листопад-грудень 2010 року та з 01.01.2017 по 30.06.2018 ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» відсутня, тому підстав для зарахування до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 спірного періоду, згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків.

Також представник відповідача зазначив, що згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058-ІV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку. З вищезазначеним правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-ІV) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058-ІV).

До страхувальників, які несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески органами Пенсійного фонду застосовуються фінансові санкції, а вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (стаття 106 Закону № 1058-ІV). Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті.

Крім того, представник відповідача вважає, що безпідставною та необґрунтованою є позовна вимога щодо перерахунку пенсії позивача, з огляду на те, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною другою статті 2 КАС України критеріям не втручається, та не може втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Тому, ознакою дискреційних повноважень є право суб`єкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення діяти з певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридичних допустимих рішень.

Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що ГУПФ України у Волинській області відмовляючи в перерахунку пенсії ОСОБА_1 діяло правомірно та у межах повноважень, наданих Законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку з 21.01.2019 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в період з 01.01.2017 по 30.06.2018 виконував підземні роботи в ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 , довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.10.2019 № 264, та йому за період роботи з січня 2017 року по червень 2018 року була нарахована та виплачена заробітна плата, що підтверджується довідкою ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 19.09.2019 № 317.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Листом від 20.08.2019 № 845/К-01 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку, оскільки період роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» не підлягає зарахуванню до страхового стажу через відсутність даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій, з огляду на наступне.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За приписами частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу для перерахунку пенсії періоду роботи позивача з 01.01.2017 по 30.06.2018 у зв`язку з не сплатою страхових внесків.

Разом з тим, позивачу у період з січня 2017 року по червень 2018 року була нарахована та виплачена заробітна плата, що підтверджується довідкою ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 19.09.2019 № 317, за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 був включений до поданої ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» звітності «Про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

При цьому, згідно листа Головного управління ДПС у Волинській області від 17.09.2019 № 1654/10/03-20-56-33 проведеним аналізом картки особового рахунку ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» встановлено, що єдиний внесок ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» не сплачено за період з січня 2017 року, тому відсутні підстави для зарахування перерахованих коштів за період з січня 2017 року по січень 2019 року ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на сплату страхових внесків за ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що із заробітної плати позивача за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 утримувалися суми страхових внесків, які були сплачені ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», однак у зв`язку з наявною заборгованістю у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» по сплаті страхових внесків, зарахування поточних платежів відбувалося в рахунок погашення заборгованості.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, протягом періоду з 01.01.2017 по 30.06.2018 ОСОБА_1 був включений до поданої ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» звітності «Про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача період його роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 та не проводити перерахунок призначеної пенсії.

Разом з тим, суд погоджується з позицією відповідача про те, що обчислення спеціального стажу, який дає право на пільгову пенсію, відноситься до компетенції пенсійного органу, однак, суд своїм рішенням вправі зарахувати до спеціального стажу певний період роботи особи і це не буде втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу з огляду на наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги зібрані та дослідженні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУПФ України у Волинській області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати зарахувати до пільгового та загального стажу період роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та призначити перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи позивача з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений відповідно до квитанції № ПН807 від 03.10.2019.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах враховуючи стаж роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового та загального стажу період роботи з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та призначити перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи ОСОБА_1 з 01.01.2017 по 30.06.2018 у ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук