Справа № 480/974/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 р.Справа № 480/974/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.,

представників сторін : позивача - Похилько Л.В., відповідача - Мулик К.К., Майорової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 11.06.19 року по справі № 480/974/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі по тексту - позивач, ПАТ "СМНВО") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Харківське управління Офісу ВПП), в якій просило суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2019 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску в частині нарахованої пені в розмірі 1397826,50 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення в частині - задоволено.

Скасовано рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 14.01.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахованої пені в розмірі 1397826,50 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ) на користь публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) судовий збір у розмірі 19210,00 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 по справі № 480/974/19, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що за даними інтегрованої картки платника податків, позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок за лютий 2018 року в сумі 7314120,40 грн з терміном сплати 20.03.2018 (фактично сплачено в період з 18.09.2018 по 27.12.2018), у зв`язку з чим відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2018 № Ю 230-50. Вважає, що вказана вимога не могла бути оскаржена в частині недоїмки, що виникла внаслідок несплати внеску за лютий 2018 року, оскільки оскарженню підлягають тільки суми недоїмки, розраховані органом доходів і зборів, а не платником. Враховуючи викладене, є хибним висновок позивача та суду першої інстанції про те, що на час оскарження позивачем вказаної вимоги (з 09.07.2019 по 19.12.2018) відповідач був зобов`язаний зупинити нарахування пені.

Крім того, пояснив, що пеня згідно з оскаржуваним рішенням нарахована не на підставі вимоги від 13.04.2018 № Ю 230-50, а на підставі звіту ПАТ «СМНВО» за лютий 2018 року у зв`язку з несплатою позивачем самостійно задекларованого зобов`язання з ЄСВ, починаючи з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати цього зобов`язання (21.03.2018). Отже, оскарження вимоги від 13.04.2018 № Ю 230-50 не впливає на нарахування пені. Враховуючи викладене, вважає безпідставними доводи позивача та висновки суду першої інстанції про протиправність нарахування контролюючим органом пені у розмірі 1397826,50 грн за період оскарження платником єдиного внеску вимоги зі сплати недоїмки (з 18.09.2018 по 19.12.2018), та наполягає на правомірності оскаржуваного рішення від 14.01.2019 № .

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 по справі № 480/974/19 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Стверджує, що в силу приписів Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту Закон № 2464) та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Мінфіну від 20.04.2015 № 449 (далі по тексту Інструкція № 449), нараховувати недоїмку може лише контролюючий орган. Таким чином, оскільки пеня нараховується саме на суму недоїмки, оскарження вимоги про сплату недоїмки зупиняє нарахування пені, незалежно від походження недоїмки. Отже, оскаржуване рішення відповідача від 14.01.2019 № в частині нарахування пені в розмірі 1397826,50 грн. винесене всупереч нормі пп. «б» ч.13 ст.25 Закону № 2464, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.03.2018 ПАТ «СМНВО» подано звіт № про суми нарахованої заробітної плати (доходу) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2018 року, яким задекларовано загальну суму ЄСВ, що підлягає сплаті 7314120,40 грн, з граничною датою сплати 20.03.2018.

13.04.2018 Офісом ВПП винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-230-50 на суму 22410577,22 грн (за основним платежем), до якої увійшла і сума ЄСВ за лютий 2018 року, не сплачена позивачем станом на 20.03.2018.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 відкрите провадження в адміністративній справі №818/2338/18 за позовом ПАТ "СМНВО" до Харківського управління Офісу ВПП ДФС про скасування вимоги Харківського управління Офісу ВПП ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2018 №10-230-50 в частині нарахування заборгованості в сумі 225400 грн. (а.с. 18).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №818/2338/18, відмовлено в задоволенні адміністративного позову ПАТ "СМНВО" до Харківського управління Офісу ВПП ДФС про скасування вимоги Харківського управлінням Офісу ВПП ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2018 №Ю-230-50 в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 225400 грн.(а.с. 19-23).

14.01.2019 Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ПАТ "Сумське НВО" застосовано штраф у розмірі 1462824,08 грн за період з 21.03.2018 до 27.12.2018 та нарахована пеня у розмірі 1728027,10 грн (а.с. 9).

Не погодившись із вказаним рішенням в частині нарахування пені в сумі 1397826,50 грн, ПАТ «СМНВО» звернулось до суду з цим позовом про скасування рішення від 14.01.2019 № у зазначеній частині.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами ч.13 статті 25 Закону № 2464 у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду, а відтак, нарахування позивачу пені в період оскарження вимоги (з 09.07.2018 по 27.12.2018) є протиправним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 Закону № 2464).

Відповідно до п.1 ч.10 ст.9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається : у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з ч.12 ст.9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч.11 ст.9 Закону № 2464).

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464).

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.11 ст.25 Закону № 2464).

У свою чергу, за визначенням п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464, недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (ч.2 ст.25 Закону № 2464).

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону № 2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За приписами ч.4 ст.25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Таким чином, сума, задекларована платником і не сплачена станом на граничну дату строку сплати (20 число місяця, наступного за звітним), набуває статусу недоїмки ще до того, як контролюючим органом буде винесено вимогу про її сплату.

З огляду на наведене, є помилковими доводи представника позивача про те, що недоїмкою є лише суми, обчислені контролюючим органом.

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464 також встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з ч.13 ст.25 Закону № 2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Зі змісту абз.1 ч.13 ст.25 Закону № 2464 вбачається, що нарахування пені починається не з моменту винесення вимоги контролюючим органом, а з дня, наступного за граничною датою строку сплати ЄСВ.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону № 2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «СМНВО» засобами електронного зв`язку було подано звіт зі сплати ЄСВ за лютий 2018 року, в якому задекларовано суму ЄСВ, що підлягає сплаті, в розмірі 7314120,40 грн.

В силу ч.8 ст.9 Закону № 2464 граничним строком сплати цього грошового зобов`язання є 20.03.2019.

Однак, як зазначає відповідач та підтверджується позивачем по справі, у встановлений законом строк ця сума сплачена не була, у зв`язку з чим вказана сума набула статусу недоїмки.

Твердження позивача про те, що недоїмкою є лише суми, нараховані контролюючим органом, є безпідставним, оскільки за визначенням ч.13 ст.25 Закону № 2464 недоїмкою є будь-яка сума ЄСВ, яка підлягала сплаті, однак, не сплачена у встановлений законом строк, і в передбачених законом випадках ця сума може нараховуватися контролюючим органом.

Як вбачається зі змісту наданого відповідачем розрахунку, позивач розпочав сплачувати суму ЄСВ за лютий 2018 року з 18.09.2018, повністю вся сума недоїмки була погашена 27.12.2018.

З вказаного розрахунку судом апеляційної інстанції встановлено, що пеня на вказану вище суму розпочала нараховуватись з дня, наступного за граничним терміном сплати ЄСВ за лютий 2018 року з 21.03.2018, що свідчить про те, що пеня нараховувалась на підставі звіту з ЄСВ за лютий 2018 року, а не на підставі вимоги від 13.04.2018 №Ю-230-50.

Матеріалами справи підтверджено, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2018 №10-230-50 позивачем була оскаржена у судовому порядку в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 225400 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 відкрите провадження по справі № 818/2338/18 за позовом ТОВ «СМНВО» до Харківського управління Офісу ВПП про скасування вимоги у вказаній частині (а.с. 18).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ПАТ "Сумське НВО" до Харківського управління ОВПП ДФС про скасування вимоги Харківського управлінням ОВПП ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2018 р. №Ю-230-50 в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 225400 грн.(а.с. 19-20).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №818/2338/18 апеляційну скаргу ПАТ "Сумське НВО" залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 - без змін (а.с. 21-23).

Таким чином, правомірність виставлення вимоги від 13.04.2018 р. № Ю-230-50 підтверджено в судовому порядку 19.12.2018.

При цьому, судом першої інстанції у справі №818/2338/18 встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що сума 225400,00 грн, сплачена позивачем в період з 01.04.2018 по 13.04.2018, не увійшла до складу вимоги від 13.04.2018 р. № Ю-230-50, а тому нарахування пені в розмірі 1397826,50 грн. не має жодного відношення до суми в розмірі 225400,00 грн., оскарженої позивачем у справі № 818/2338/18.

Враховуючи вищекладене, оскарження вказаної вимоги не є підставою для зупинення нарахування пені у спірних відносинах.

Колегія суддів зауважує, що в силу абз.2 ч.13 ст.25 Закону № 2464 оскарження вимоги про сплату недоїмки зупиняє нарахування пені на суми, зазначені у вимозі, на строк оскарження вимоги, однак, не звільняє платника податків від сплати пені взагалі, у зв`язку з чим відповідач, отримавши рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили, та яким підтверджено правомірність вимоги, був зобов`язаний нарахувати пеню на всю суму, зазначену у вимозі, та на кожен платіж, зарахований у погашення цієї суми, незалежно від того, що платежі відбувались протягом строку оскарження вимоги.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що оспорюване рішення про нарахування штрафу та пені винесене 14.01.2019, тобто, після набрання законної сили судовими рішеннями про відмову у скасуванні вимоги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що нарахування контролюючим органом пені у розмірі 1397826,50 грн. згідно з оскаржуваним рішенням є правомірним.

Крім того, колегія суддів відмічає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано розрахунку позовних вимог про скасування оспорюваного рішення саме в частині нарахування пені на суму 1397826,40 грн, не враховано, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2018 №10-230-50 позивачем була оскаржена у судовому порядку лише в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 225400 грн., яка не ввійшла до складу суми, задекларованої позивачем у звіті за лютий 2018 року (7314120,40 грн.).

Водночас, позивач просить скасувати оскаржуване рішення навіть не в частині нарахування пені, яка б відповідала оскарженій сумі в розмірі 225400 грн, а в частині нарахування пені в розмірі 1397826,40 грн., що відповідає повній сумі недоїмки в розмірі 724503,11 грн., сплаченій в період з 18.09.2018 по 19.12.2018.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено обґрунтованості своїх позовних вимог, водночас, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення від 14.01.2019 № в частині нарахованої пені в сумі 1397826,50 грн.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене вище, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 по справі № 480/974/19 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі № 480/974/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року