Справа № 560/1525/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2019 року

Київ

справа №560/1525/19

адміністративне провадження №К/9901/31524/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - «ГУ ДФС у Луганській області»), Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 20 червня 2019 року позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправним та скасував наказ №82-ос від 15 березня 2019 року про звільнення підполковника податкової міліції - заступника начальника управління - начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області Головного управління ДФС у Луганський області ОСОБА_1 за пп. «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) п.64 Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- визнав протиправним та скасував наказ №117-о від 25 березня 2019 року про звільнення з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України 25 березня 2019 року в запас (з постановкою на військовий облік) за п.64 «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області Головного управління ДФС у Луганський області;

- поновив підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області Головного управління ДФС у Луганський області;

- стягнув з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2019 року до 20 червня 2019 року в сумі 38047 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Це рішення Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 15 жовтня 2019 року змінив, абзац п`ятий резолютивної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі №560/1525/19 виклав в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2019 року по 20 червня 2019 року в сумі 19199 грн з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів».

В іншій частині рішення суду залишив без змін.

У касаційній скарзі Державна фіскальна служба України просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цією ж нормою встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, яка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки, Державна фіскальна служба України подала касаційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року, то судовий збір підлягає сплаті за ті вимоги, які задоволені судом.

Як вже зазначено вище, оскаржуваними судовими рішеннями задоволено вимоги немайнового та майнового характеру.

Так, суд визнав протиправним та скасував накази: №82-ос від 15 березня 2019 року; №117-о від 25 березня 2019 року та поновив підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді. Вказані вимоги взаємопов`язані та по своїй суті складають одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, оскаржуваними судовими рішеннями постановлено стягнути зі скаржника на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2019 року до 20 червня 2019 року в сумі 19199 грн з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів. Тобто, суд задовольнив одну вимогу майнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.

На основі цього, Державна фіскальна служба України за подання касаційної скарги на судове рішення у спорі з вимогами майнового і немайнового характеру має сплатити 3 073,60 грн судового збору, з яких 1 536,80 грн за вимогу немайнового характеру (1921 грн. х 0,4 х 200%) та 1 536,80 грн за вимогу майнового характеру (19199 грн х 1% = 191,99 грн, що менше за 0,4 розміру прожиткового мінімуму, а тому збір за майнову вимогу повинен обраховуватися таким чином: 1 921 грн. х 0,4 х 200%).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998;

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA7026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)";

символ звітності банку: 207.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, тому її слід залишити без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

Н .М. Мартинюк

Суддя Верховного Суду