Справа № 400/2681/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2019 р. № 400/2681/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34,Миколаїв,54034
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області з вимогами визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяв від 13.03.2019 та від 08.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, та зобов`язати ГУ Держгеокадастр в Миколаївській області надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що двічі 13.03.2019 та 08.05.2019 звертався до відповідача з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства. Зміст зверненні був ідентичний. Натомість відповідач надав дві різні зі змістом відповіді. Так, у відповіді від 08.04.2019, повідомлено про розбіжність серед матеріалів долучених до клопотання, у розмірі площі, а у відповіді від 29.05.2019 зазначено про відсутність документу на підтвердження досвіду роботи у сільському господарстві. Стосовно розбіжностей у площах земельної ділянки, то це не відповідає дійсності, щодо відсутності документу на підтвердження досвіду роботи в сільському господарстві, то позивача зауважує, що серед документів до заяви було долучено статут ФГ «Галина К», витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФГ «Галина К», протокол загальних зборів членів ФГ «Галина К». Ці документи підтверджують той факт, що позивач з 18.10.2018 є членом фермерського господарства, а тому у відповідності до вимог ст.1,3 Закону України «Про фермерське господарство» займається вироблянням сільськогосподарської продукції, здійснює її переробку та реалізацію на відповідних земельних ділянках, тобто має досвід в сільському господарстві. Разом з тим, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не передбачає такої підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як ненадання документів, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві. Відповідач зазначає, що позивач у власній заяві вказав орієнтовну площу земельної ділянки у фізичних гектарах, всупереч вимогам ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, якою передбачено право громадян на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю). В той час, інформація відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру містять графічні межі земельної ділянки загальною площею 2,900 га. Ознаки земельної частки наведені у ст.25 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельна частка (пай) визначається в умовних кадастрових гектарах та має певну вартість. В свою чергу при виділенні земельної ділянки у натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки її розмір визначається у фізичних гектарах з урахуванням вартісних характеристиках (якість ґрунтів, вид сільськогосподарських угідь, місця розташування земельної ділянки тощо. Таким чином, розмір земельної ділянки виділеної у натурі (на місцевості) може бути як значно меншим за розмір земельної частки (паю), так і більшим або їй дорівнювати. Вищевикладене не дає можливості визначитися з орієнтованим розміром земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність. Таким чином, правова підставі відмови у задоволенні заяви, викладене у листі від 08.04.2019. Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 справа №369/3184/14-а.

Щодо другої відмови, то відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України до клопотання додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 №584 Про затвердження переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, такими документами є: 1. Виписка з трудової книжки громадянина із записами, які підтверджують стаж роботи в сільському господарстві. 2. Архівна довідка, що містить інформацію про стаж роботи громадянина в сільському господарстві, видана на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних. 3. Копія трудового договору (угоди) між працівником і власником підприємства, організації, уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за яким (якою) працівник виконував роботи (надавав послуги) у сільському господарстві. 4. Виписка з погосподарської книги про ведення особистого селянського господарства або участь у веденні особистого селянського господарства. 5. Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про види економічної діяльності у галузі сільського господарства, що здійснюються фізичною особою - підприємцем.

Ні один з вищезазначених документів позивачем до клопотання не було долучено. Посилання позивача на той факт, що його досвід роботи у сільському господарстві підтверджує що він є членом ФГ «Галина К» не можна взяти до уваги, оскільки згідно протоколу №1 загальних зборів ФГ «Галина К» від 18.10.2018 до складу вищезазначеного фермерського господарства включено нових членів. Нотаріально засвідчена згода голови фермерського господарства на розпаювання земель надана 30.10.2018. Тобто, можна зробити висновок що нові члени до складу ФГ «Галина К» були включені не з метою здійснення основного виду економічної діяльності фермерського господарства, а саме з метою розпаювання земель фермерського господарства між його членами.

Посилання позивача на вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, встановлений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, є необґрунтованим, оскільки зазначені підстави застосовуються за умови подання позивачем клопотання з доданими до нього матеріалами у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні 30.09.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 22.11.2018 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалі від 30.09.2019, оскільки клопотань від сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Фермерське господарство «Галина К» зареєстровано 05.06.2002. Основним видом діяльності фермерського господарства є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, допоміжна діяльність у рослинництві, оптова торгівля зерном, необробленими тютюном, насінням і кормами для тварин.

ОСОБА_3 з 05.06.2002 є членом та керівником цього фермерського господарства.

ОСОБА_1 став членом ФГ «Галина К» з 18.10.2018.

Голова ФГ «Галина К» ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, користуються для цілій фермерського господарства «Крохмаль К» земельною ділянкою площею 14,4 га розташованої на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

30.10.2018 голова ФГ «Галина К» ОСОБА_3 подала заяву про розпаювання земель фермерського господарства, а саме площею 14,4 га розташованої на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

13.03.2019 ОСОБА_1 подав заяву до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (в оренду) для ведення особистого селянського господарства для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га за рахунок сільськогосподарського призначення на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

08.04.2019 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовило позивачу наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на тій підставі, що серед матеріалів долучених до клопотання та клопотанням існує розбіжність, а саме у розмірі площі земельної ділянки в графічних матеріалах та клопотанні.

08.05.2019 ОСОБА_4 подав нову заяву ідентичного змісту, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (в оренду) для ведення особистого селянського господарства для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га за рахунок сільськогосподарського призначення на території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївській області.

29.05.2019 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовило позивачу наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на тій підставі, що серед наданих документів відсутній документ, який підтверджує наявність досвіду роботи у сільському господарстві визначений постановою Кабінету Міністрів України №584 від 12.08.2015.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

За приписами ст. 31 Земельного кодексу України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 32 Земельного кодексу України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.6,7 ст.118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У цьому випадку, підставами відмовити були спочатку неможливість визначитися з орієнтовним розміром земельної ділянки, а в подальшому відсутність документів про досвід у сільському господарстві.

Суд звертає увагу, що жодна з цих підстав не зазначена у ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, як підстава для відмову у наданні дозволу на розроблення проекту. Натомість зазначений перелік підстав для відмову у ч.7 ст.118 ЗК України, є вичерпаним.

Щодо невідповідності розмірів земельної ділянки, то ця підстава відмову у відповіді відповідача від 08.04.2019 є незрозумілою, та під час судового засіданні залишилася непоясненною. Так, у заяві позивача прямо вказано, що він бажає отримати земельну ділянку розміром 3,95 га. Зазначений розмір земельної ділянки співпадає з доданою довідкою відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру від 09.10.2018, про середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Тридуби» на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. Про незрозумілість зазначеного аргументу, також вказує та обставина, що під час повторного звернення позивача з повністю ідентичним зверненням, відповідач відмовляючи у наданні дозволу вже не загадав про розбіжність розмірів земельної ділянки.

З приводу відсутності документів про досвід роботи у сільському господарстві, то суд знов такі звертає увагу, що хоча у ч.6 ст.118 ЗК України є вимога про надання документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, у ч.7 ст.118 ЗК України ненадання таких документів, не може бути підставою для відмови у наданні дозволу.

При цьому, відповідно до Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, на якій посилається позивач, таким документом може бути у тому числі і відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про види економічної діяльності у галузі сільського господарства, що здійснюються фізичною особою - підприємцем. Позивачем були надані відомості про те, що він є членом фермерського господарства яке за видами економічної діяльності займається саме сільськогосподарською діяльність.

При цьому, організаційно правова форма зайняття підприємницькою діяльності не має значення. Інший підхід був би дискримінаційним, та суперечив би ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У цьому випадку, головне мета отримання земельної ділянки, а також причетність особи до сільськогосподарського діяльності до цього. Позивач є членом фермерського господарства та звертається до відповідача саме про передачу у власність частини земельної ділянки, яка в теперішній час використовуються ФГ «Крохмаль К» на підставі акту постійного користування від 04.12.2001.

Щодо того, що позивач лише 18.10.2018 став членом фермерського господарства та це співпадає з поданням головою ФГ «Крохмаль К» заяви про розпаювання земель фермерського господарства, в тому числі і на користь позивача, то Переліком, на якій посилається позивач, не встановлено час, протягом якого особа повинна бути фізичної особою-підприємцем, або працювати на посадах у сільському господарстві.

Те, що позивач, як член родини голови фермерського господарства «Крохмаль К» став 18.10.2018 став членом цього фермерського господарство з метою розпаювання 14,4795 га, які використовуються цим фермерським господарством на підставі акту від 04.12.2001 року, для подальшого використання цим же фермерським господарством цієї ж землі, але у статусі власників, не є протиправним, а навпаки є цілком логічним та виправданим.

Відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для фермерського господарства площею 3,95 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, викладені у листах від 08.04.2019 та 29.05.2019 є протиправною.

Щодо способу поновлення порушених прав позивачки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В цьому випадку, суд вбачає, всі умови позивачами були виконані для того щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на їх користь.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, за відсутністю вичерпних підстав, визначених ч.7 ст.118 ЗК України є не правом, а обов`язком відповідача. На це зокрема вказує абзац третій ч.7 ст.118 ЗК України передбачивши наслідки «мовчазної згоди» у разі не вирішення питання по звернення громадянина протягом передбаченого законом строку.

У відповідача під час надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні дискреційні повноваження. Оскільки, дискреційні повноваження це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання.

А відповідно до вимог ч.7 ст.118 ЗК України, у відповідача є лише один правомірний варіант вирішення питання, якій залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. За наявністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача - відмова у наданні дозволу, а надання такого дозволу буде неправомірним. За відсутністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача - надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а відмова у наданні дозволу буде неправомірним.

Таким чином, посилання відповідача на те, що питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є дискреційним, суд відкидає, як безпідставне.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 768,40 гривень, підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34,Миколаїв,544) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 13.03.19та від 08.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області .

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області надати дозвіл ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34,Миколаїв,544) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім грн. сорок окп.).

5. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко