Справа № 300/2042/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. справа № 300/2042/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали адміністративного позову Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу 53209,12 грн., -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2019 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі також, - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також, - відповідач ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості в сумі 53 209,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 01.10.2019 сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню становить 53 209,12 грн., яка виникла з наступних підстав, а саме: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платників податків у вигляді з/п в сумі 28 943,05 грн., податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 18 667,65 грн., в тому числі 18 421,49 грн. основного зобов`язання та 246,16 грн. штрафної санкції та військовому зборі в сумі 5 598,42 грн., в тому числі 3 904,62 грн. основного зобов`язання, 1651,10 грн. штрафної санкції та 63,62 грн. пені. Внаслідок несплати відповідачем податкового боргу та відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 було сформовано та направлено податкову вимогу №1642-17 від 08.12.2016.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Вказана ухвала суду про відкриття провадження повернулася на адресу суду 04.11.2019 з відміткою укрпошти адресат вибув (а.с.66-69).

У відповідності до п.1 ч. 4 ст. 124 КАС України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

10.01.2007 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.60-61).

Станом на 01.10.2019 сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню становить 53 209,12 грн., яка виникла з наступних підстав, а саме: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платників податків у вигляді з/п в сумі 28 943,05 грн., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням № від 25.09.2018 на суму 16367,30 основного зобов`язання та 12554,83 грн. штрафної санкції та 20,92 грн. пені, винесеного на підставі акту перевірки №764/09-19-13-05/ НОМЕР_1 від 11.09.2018; податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 18 667,65 грн., в тому числі 18 421,49 грн. основного зобов`язання та 246,16 грн. штрафної санкції, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням № від 29.01.2018 на суму 22,72 грн. штрафної санкції, винесеного на підставі акту перевірки №128/09-19-50-02/ НОМЕР_1 від 29.01.2018, податковим повідомленням -рішенням № від 29.01.2018 на суму 69,54 грн. штрафні санкції, винесеного на підставі акту перевірки №764/09-19-13-05/ НОМЕР_1 від 11.09.2018 та самостійно поданими податковими деклараціями про майновий стан та доходи за 4 квартал 2016, поданої 02.02.2017 на суму 3 327,30 грн. (у зв`язку з частковою сплатою по даному платежу до сплати належить 2847,88 грн.) за 2017 поданої 08.02.2018 на суму 6912,00 грн. та за 2018, поданої 04.02.2019 на суму 8046,00 грн., а також по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 5 598,42 грн., в тому числі 3 904,62 грн. основного зобов`язання, 1651,10 грн. штрафної санкції та 63,62 грн пені, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням № від 25.09.2018 на суму 2 319,28 грн. основного зобов`язання та 1635,71 грн. штрафної санкції, винесеного на підставі акту перевірки №764/09-19-13- від 25.09.2018, податковим повідомленням рішенням № від 25.09.2018 на суму 61,56 грн. основного зобов`язання та 15,39 грн. штрафної санкції, винесеного на підставі акту перевірки №764/09-19-13-05/ НОМЕР_1 від 11.09.2018 та самостійно поданими податковими деклараціями про майновий стан і доходи за 4 квартал 2016, поданої 02.02.2017 на суму 277,28 грн., за 2017 поданої 08.02.2018 на суму 576,00 грн. та за 2018, поданої 04.02.2019 на суму 670,50 грн. (а.с. 9-52).

Вищезгадані податкові повідомлення-рішення особисто отримані відповідачем, однак у встановлений законом строк ним не сплачено суму податкових зобов`язань.

Посилаючись на несплату відповідачем узгодженого податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу Пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України визначено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій нею податковій декларації.

Відповідно до статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

При цьому, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до вимог п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Платник податку несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановлену цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України), однак протягом встановленого законом строку відповідачем не вжито заходів щодо виконання податкового зобов`язання, яке набуло статусу податкового боргу.

У відповідності до ч. 203.2 цього Кодексу сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області сформовано та особисто вручену відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 08 грудня 2016 року №1642-17, що підтверджується підписом у відповідній графі (а.с. 54).

Сторонами у справі доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано.

Пунктом 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.3 ст. 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що узгоджена сума податкового зобов`язання своєчасно та в повному обсязі не була сплачена, заборгованість перед бюджетом на момент розгляду справи складає в загальному розмірі 53 209,12 грн., що підтверджується довідкою про борг за платежами від 01.10.2019, довідкою - розрахунком суми заборгованості станом на 01.04.2019, отже вимоги про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в дохід бюджету податковий борг в сумі 53 209,12 (п`ятдесят три тисячі двісті дев`ять) гривень 12 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76000;

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Микитюк Р.В.