Справа № 826/5074/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 листопада 2019 року № 826/5074/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

25.03.2018 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - Правобережного ОУ ПФУ) про:

- визнання дій Правобережного ОУ ПФУ щодо відмови у перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% з 01.10.2017, - неправомірними;

- зобов`язання Правобережне ОУ ПФУ провести перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки в сумі 3764,40 грн із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, починаючи з 01.10.2017.

Підставою для звернення до суду стала незгода позивача з перерахунком його пенсії відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148-VIII) з врахуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки в сумі 3764,40 грн із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, в результаті якого розмір його пенсії за віком, який становив до пенсійної реформи 12039,92 грн зменшився і становить - 10287,40 грн без доплати, що є порушенням його конституційних прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду і у справі відкрито провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 №365 та витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи №826/5074/18 між суддями від 24.04.2019 для її розгляду й вирішення визначено інший склад суду.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2019 справу прийнято до провадження та замінено відповідача у справі, а саме Правобережне ОУ ПФУ його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що у зв`язку з набранням чинності 11.10.2017 Законом №2148-VIII позивачу перераховано пенсію з 01.10.2017 відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Внаслідок перерахунку розмір пенсії позивача не зменшився, оскільки основний розмір пенсії позивача до 30.09.2017 становив 12039,81 грн, до виплати щомісячно - 9129,00 грн (10740,00 грн х 85% = 9129,00 грн), а з 01.10.2017 основний розмір пенсії позивача становить 10287,40 грн, до виплати щомісячно 10740,00 грн, а з 01.01.2018 - 10778,00 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком з 01.10.2016 відповідно до Закону №1058-IV.

З 01.10.2016 позивачу призначено пенсію за віком в загальному розмірі 12600,62 грн, яка складалася з:

- основного розміру пенсії 12039,92 грн, коефіцієнт стажу 0,42917 - 515 місяців, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,5738, доплата за понаднормативний стаж - 79,1000 - за 7 років, відсоток підвищення за відстрочку - 4%, підвищення (частина перша статті 29) - 481,60000.

Призначення пенсії у вказаному розмірі сторонами не заперечується.

Разом з тим у період з 01.10.2016 по 30.09.2017 відповідно до частини третьої статті 27 Закону №1058-IV пенсія позивачу обмежувалась максимальним розміром - 10740,00 грн.

Згідно із записами у трудовій книжці позивач продовжував працювати до 05.02.2018, у зв`язку із чим йому виплачувалась пенсія у розмірі 85% від 10740,00 грн (частина перша статті 47 Закону №1058-IVщодо тимчасового обмеження виплати пенсії працюючим).

11.10.2017 набрав чинності Закон №2148-VIII, відповідно до якого позивачу з 01.10.2017 перераховано пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки в сумі 3764,40 грн із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, за результатами якого розмір його пенсії склав 10740,00 грн, де:

10287,40 грн - розмір пенсії за віком; 79,1000 грн - доплата за понаднормативний стаж; 411,50 грн - підвищення (частина перша статті 29); 38,00 грн - розмір, що забезпечує максимальну виплату.

З 01.01.2018 розмір пенсії становить 10778,00 грн, де: 10287,40 грн - розмір пенсії за віком; 79,1000 грн - доплата за понаднормативний стаж; 411,50 грн - підвищення (частина перша статті 29); відсоток підвищення за відстрочу - 4% (розпорядження від 23.02.2018 №317391).

Вважаючи, що 01.01.2018 йому повинна виплачуватися пенсія у розмірі 12600,62 грн, яка була призначена раніше, позивач звернувся до відповідача із заявою від 18.01.2018 про приведення розміру його пенсії у відповідність із законодавством.

Листом від 22.01.2018 №237/01/Д-172 Правобережне ОУ ПФУ повідомило позивача, що розмір його пенсії обчислено на підставі документів, які знаходяться у пенсійній справі відповідно до норм чинного законодавства. Підстави для виплати пенсії у раніше встановленому розмірі відсутні, оскільки після здійснення перерахунку пенсії позивачу розмір пенсії збільшився.

Не погоджуючись із наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

Щодо розміру пенсії позивача за період з 01.10.2017 по 31.12.2017, то суд зазначає, що 11.10.2017 набув чинності Закон №2148-VIII, згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень якого установлено, що з 01.10.2017 до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 01.12.2017 та збільшений на 79 гривень, при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 01.12.2017 Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

У разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Також Законом №2148-VIII доповнено Прикінцеві положення Закону №1058-IV пунктами частини 4-3, 4-4, згідно з якими:

- пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом №2148-VIII, з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень;

- з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

На підставі Закону №2148-VIII органами Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсій пенсіонерам, яким пенсія призначена раніше, в тому числі, і позивачу.

Для застосування положень Закону №2148-VIII перерахунок пенсії проводиться автоматично, подача заяви пенсіонера для цього не передбачена, оскільки це не є переходом на інший вид пенсії.

Як зазначено вище, згідно з проведеним перерахунком пенсії позивача з 01.10.2017 розмір його пенсії склав 10740,00 грн, де:

10287,40 грн - розмір пенсії за віком; 79,1000 грн - доплата за понаднормативний стаж; 411,50 грн - підвищення (частина перша статті 29); 38,00 грн - розмір, що забезпечує максимальну виплату.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону №2148-VIII позивачу виплачувалось 10740,00 грн, оскільки згідно з указаними положеннями максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Таким чином, у період до 31.12.2017 розмір пенсії позивача визначено у максимально можливому розмірі 10740 грн.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що дії відповідача з виплати позивачу пенсії у період з 01.10.2017 до 31.12.2017 є правомірними.

Щодо розміру пенсії позивача з 01.01.2018, то вищевказані положення частини третьої статті 27 Закону №1058-IV, згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, і передбачено тимчасово, по 31.12.2017 обмеження максимального розміру пенсії не більше 10740 гривень, чинні станом на 01.01.2018.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2018 - 1373 грн, з 01.07.2018 - 1435 грн, з 01.12.2018 - 1497 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01.01.2019 - 1853 грн, з 01.07.2019 - 1936 грн, з 01.12.2019 - 2027 грн.

Відповідно, загальне правило, визначене частиною третьою статті 27 Закону №1058 має застосовуватися з урахуванням статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», «Про Державний бюджет України на 2019 рік», оскільки встановлений у вказаній статті розмір пенсії 10740,00 грн діє тимчасово до 31.12.2017 і не поширюється на наступні роки.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2148-VIII у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до матеріалів справи після осучаснення розмір пенсії позивача становить 10740,00 грн, тобто, менший, ніж був визначений до набрання чинності Законом №2148-VIII - 12600,62 грн.

Доцільно зауважити, що визначення розміру пенсії позивача залежить від тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2148-VIII, а саме - що є раніше встановленим розміром - нарахована чи виплачена пенсія, оскільки їх розмір різниться в даному випадку.

На думку суду, з огляду на зміст частини третьої статті 27 Закону №1058-IV обмеження стосується саме виплаченої пенсії, при цьому цей мінімум змінюється залежно від зміни прожиткового мінімуму.

Закон №2148-VIII набрав чинності з 11.10.2017 для всіх, в тому числі й пенсіонерів, яким нараховано пенсію у більшому, ніж 10740,00 грн розмірі, і згідно з доводами відповідача означало б, що для всіх пенсіонерів осучаснення пенсій мало відбуватися з урахуванням максимального розміру попередньо призначеної пенсії - 10740,00 грн, оскільки вони всі отримували пенсію саме з таким обмеженням, тоді як загальне положення частини третьої статті 27 Закону №1058-IV мало би стосуватися лише пенсіонерів, яким пенсію призначено після 11.10.2017.

За висновком суду, якщо законодавець, запроваджуючи пенсійну реформу Законом №2148-VIII, мав на увазі таке загальне обмеження максимального розміру раніше встановленої пенсії для порівняння її розміру з осучасненою пенсією особи, він мав би про це прямо зазначити у вказаному Законі.

Оскільки законодавцем в ухвалених законах будь-які норми подібного змісту відсутні, суд вважає, що загальне положення частини третьої статті 27 Закону №1058-IV має застосовуватися саме щодо нарахованої, а не фактично виплаченої пенсії особи, призначеної до 11.10.2017 і стосується всіх пенсіонерів незалежно від того, коли їм призначено пенсію - до чи після жовтня 2017 року.

Таким чином, починаючи з 01.01.2018, розмір пенсії позивача не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, без застосування тимчасового обмеження не більше 10740,00 грн, враховуючи розмір призначеної позивачу пенсії до набуття чинності Законом №2148-VIII - 12600,62 грн.

Тобто, з 01.01.2018 максимальний розмір пенсії не може перевищувати 13730,00 грн, а з 01.07.2018 - 14350,00 грн, а тому з 01.01.2018 позивачу повинна виплачуватись пенсія в розмірі 12600,62 грн.

В даному випадку згідно матеріалів справи відповідачем з 01.01.2018 нараховується та виплачується пенсія в меншому розмірі, ніж була позивачу встановлена до перерахунку з 01.10.2017, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності щодо визначення розміру пенсії позивача.

Вказане є підставою для задоволення позивних вимог в частині перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018, оскільки відповідачем при розрахунку пенсії ОСОБА_1 за вказаний період не враховано для порівняння розмір призначеної позивачу пенсії до набуття чинності Законом №2148-VIII - 12600,62 грн.

Для повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне в даному випадку вийти за межі позовних вимог в порядку статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд враховує, що в Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

В рішенні від 26.06.2014 в справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності (пункт 52).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці характеризує якість закону як правове положення, що може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи (Ґавенда проти Польщі від 14.03.2002).

Чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (Броньовський проти Польщі від 22.06.2004). Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право (Аманн проти Швейцарії від 16.02.2000).

Як зазначено вище, питання недопущення звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод, зокрема у сфері соціального забезпечення пенсіонерів, неодноразово було предметом конституційного розгляду. Втім, поширеною залишається практика шкодливого та очевидно неправомірного правозастосування органами Пенсійного фонду України приписів законодавства, що має наслідком щомісячне звуження обсягів прав та інтересів осіб, що призводить до недоотримання належних до сплати сум пенсійних виплат.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією від 23.03.2018.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення розрахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2018, без врахування для порівняння розміру призначеної пенсії до набуття чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» 12600,62 грн, - протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , та виплатити пенсію, починаючи з 01.01.2018, в розмірі, який не може бути більшим десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, враховуючи для порівняння розмір призначеної пенсії до набуття чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у розмірі 12600,62 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368).

Суддя О.М. Чудак