Справа № 645/5598/19
Суддя: Сілантьєва Е. Є.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/5598/19
Провадження № 2-а/645/180/19
Рішення
іменем України

21 листопада 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара Рубіжансько Кремінського ОМВК підполковника Лазаренко О.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просивскасувати постанову № 535 від 22.08.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, складену військовим комісаром Рубіжансько - Кремінського ОМВК підполковником ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовим комісаром Рубіжансько - Кремінського ОМВК підполковником ОСОБА_2 була винесена Постанова № 535 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративну відповідальність та накладення штрафу у розмірі 510, 00 гривень.Позивач вказав, що відповідно до положень п. 84 Постанови КМУ від 7 грудня 2016 р. № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», головами комісій з перевірки стану військового обліку призовників і військовозобов`язаних державних органів, підприємств, установ та організацій, що розташовані на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, призначаються комісії обласного рівня - заступник голови облдержадміністрації комісії районного рівня - заступник голови райдержадміністрації. До складу комісій включаються в обов`язковому порядку представники: обласних, районних (міських) військових комісаріатів; мобілізаційних підрозділів обласних, районних держадміністрацій, виконавчих органів з питань мобілізаційної роботи міських рад; органів (підрозділів) поліції; структурних підрозділів обласних, районних держадміністрацій, виконавчих органів міських рад з питань охорони здоров`я; структурних підрозділів обласних, районних держадміністрацій, виконавчих органів міських рад з питань освіти та науки; підприємств, установ і організацій інших галузей економіки за згодою. У додатках 4 та 5 Розпорядження голови Кремінської райдержадміністрації № 5 від 18.01.2019 року, відсутні представники органів (підрозділів) поліції, а також голова комісії - заступник голови райдержадміністрації. Під час проведення перевірки стану військового обліку на ТОВ «ФІДЛАЙФ», у супереч чинним нормам закону, військовий комісар Рубіжансько - Кремінського ОМВК самовільно допустив до проведення перевірки та включив до складу комісії осіб, які не мають відповідних повноважень - солдат ОСОБА_3 та молодший сержант ОСОБА_4 , які відсутні в складі комісії, затвердженому у Додатках 4 та 5 Розпорядження голови Кремінської райдержадміністрації. Окрім того позивач зазначив, що в супереч положень ст. 235 КУпАП під час перевірки стану військового обліку, був відсутній голова комісії та його помічник та протоколи про адміністративне правопорушення виносилися членом комісії лейтенантом ОСОБА_5 , який не мав відповідних повноважень. Таким чином на думку позивача протокол про адміністративне правопорушення було складено комісією, яка не мала відповідних повноважень. Також позивач вказує, що у матеріалах адміністративної справи відсутні жодні докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210-1 КУпАП, прийняття рішення на підставі вищенаведеного протоколу є порушенням права на справедливий та неупереджений розгляд адміністративної справи. В зв*язку з зазначеним просив суд скасувати постанову, яка є незаконною та необґрунтованою.
Позивач у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач військовий комісар Рубіжансько Кремінського ОМВК підполковник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, надав суду відзив на позов, згідно якого, з вказаним позовом не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Сторона відповідача зазначає, що завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Інструкція з організації та ведення районними (міськими) військовими комісаріатами проваджень у справах про адміністративні правопорушення, Що затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 09.01.2015 № 5 визначає особливості організації та ведення районними (міськими) військовими комісаріатами проваджень у справах про адміністративні правопорушення.Військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210.210-1,211 - 211-6). Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари. Відповідно до вимог п. 1.6 Інструкції військові комісари районних (міських) військових комісаріатів відповідають за правильну організацію та ведення проваджень у справах про адміністративні порушення посадовими особами районних (міських) військових комісаріатів. На районні (міські) військові комісаріати покладається організація роботи посадових осіб районних (міських) військових комісаріатів щодо постійного виявлення правопорушників, складання протоколів. Згідно п. 2.5 Інструкції для виконання завдань щодо проваджень у справах про адміністративні правопорушення військові комісари районних (міських) військових комісаріатів у встановленому порядку зобов`язані призначити осіб, відповідальних за складання протоколів про адміністративні правопорушення. Наказом військового комісара Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату № 302 від 19.12.2019 «Про організацію роботи з проваджень у справах про адміністративні правопорушення у Рубіжансько-Кремінському об`єднаному міському військовому комісаріаті» призначений: ОСОБА_6 . ТВО заступник начальника військового комісари начальник мобілізаційного відділення ОМВК, ОСОБА_5 старший офіцер відділення ВОБССЗ Рубіжансько-Кремінського ОМВК, ОСОБА_7 старший офіцер відділення комплектування та призову Рубіжансько-Кремінського ОМВК Стромило П.І. ТВО начальника відділення ВОБССЗ Рубіжансько-Кремінського ОМВК, ОСОБА_4 стрілець-санітар 2 відділення взводу охорони Рубіжансько-Кремінського ОМВК. Відповідно до положень п. 3.2 Інструкції військові комісари районних (міських) військових комісаріатів розглядають справи про адміністративні правопорушення зокрема в разі виявлення адміністративного правопорушення визначеними особами районних (міських) військових комісаріатів або особисто військовим комісаром районного (міського) військового комісаріату. У разі виявлення адміністративного правопорушення з боку посадової особи. призовника або військовозобов`язаного призначені особи районного (міського) військового комісаріату зобов`язані: скласти протокол, зареєструвати протокол у діловодстві та подати його для розгляду військовому комісарові районного (міського) військового комісаріату. Відповідно до положень абзацу 4 п.12 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року № 389 здійснювати відповідно до своїх повноважень контроль за виконанням підприємствами вимог законодавства з питань оборони. Посилання позивача на норми ч. 1 ст. 251 КУпАП не є обґрунтованими, так як у журналі перевірок указані всі виявлені недоліки і позивач з ними ознайомився про що свідчить його підпис. Відповідач вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності проведено на підставі та в межах повноважень військового комісара та у спосіб, передбачених законом, а тому підстав для скасування постанови не вбачається.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України , судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою, другою ст.2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988р. «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змін. та доп.), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.235 КУпАП, військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211-211-6 КУпАП.
Частина 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судом встановлено, що постановою № 535 військового комісара Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 від 22 серпня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Постанову № 535 від 22 серпня 2019 року винесено за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення б/н від 20 серпня 2019 року.
Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 , працюючи на посаді директора ТОВ «Фідлайф», не виконав вимоги п. 12 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921.
В свою чергу протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що 20.08.2019 року ОСОБА_1 , місце роботи директор ТОВ «Фідлайф», при перевірці стану військового обліку на підприємстві ТОВ «Фідлайф», затвердженого розпорядженням Кремінської РДА від 18.01.2019 р. були виявлені недоліки, а саме: відсутня картотека військово зобов*язаних, повідомлення про прийом та звільнення працівників підприємства до війскомату не надсилаються, графік звірення облікових карток з обліковими документами відсутні, планувальні та звітні документи відсутні, відповідальна особа наказом керівника не призначена за ведення військового обліку.
Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, диспозиція ст. 210-1 КУпАП містить склад адміністративного правопорушення, який передбачає вчинення конкретних дій або бездіяльності із умисною формою вини. Таким чином, компетентна особа повинна в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у зрозумілій формі зазначити в чому конкретно полягало порушення позивача законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить обґрунтування та будь-якого викладення обставин, в чому саме позивачем порушені вказані в постанові вимоги Законів України, яким чином виявлені і в чому полягає неналежне виконання розпорядження. В той же час військовим комісаром зазначено, що позивачем порушено пункт ст. 21 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" 12, який відсутній в статті закону. Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення б/н від 20 серпня 2019 року в частині викладення змісту правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 38, п. 44, п. 46 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, проте в постановіза справою про адміністративне правопорушення№ 535 від 22.08.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, зазначено порушення п. 37 вказаного Порядку.
Вищезазначені недоліки не підлягають виправленню та уточненню судом.
Одним з об`єктів цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, правові основи яких в свою чергу закріплені в Законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; Про військовий обов`язок та військову службу» та відповідних підзаконних нормативних актах.
Суб`єктом вказаного правопорушення є громадяни або посадові особи. При цьому статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є посадова особа підприємства, установи або організації відповідно до покладених на неї службових обов`язків.
Так, статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Згідно з ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, мають бути зазначені відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (уразі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1). При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. 268 КпАП України (ч. 4).
Зі змісту протоколу так і оспорюваної постанови слідує, що посадова особа в цих процесуальних документах не відобразила необхідних елементів події адміністративного правопорушення (час, місце, спосіб вчинення), конкретно не зазначила нормативно-правовий акт (його статтю, частину, пункт, абзац) норми якого порушені, у постанові вийшла за межі обвинувачення у правопорушенні виявленого й відображеного в протоколі.
Приписи ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, за якою позивача пригнуто до адміністративної відповідальності, передбачають відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вказана норма є загальною за змістом, оскільки її диспозиція є бланкетною (тобто котра, не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи тільки частину із них, відсилає до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність).
А відтак, компетентна особа повинна в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у зрозумілій формі зазначити в чому конкретно полягало порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зокрема, у протоколі необхідно було вказати як назву нормативного акту, його статтю, частину статті тощо, так і викласти зміст певної норми, вимоги якої порушила винна особа, а також зазначити форму її вини. Такі ж самі вимоги закон висуває й до складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вимога закону щодо обов`язкового зазначення нормативного акта, який особа порушила, спрямована на забезпечення законності рішень, які приймаються, та виключає двозначність тлумачення складу адміністративного діяння, за вчинення якого на винну особу накладається адміністративне стягнення.
Проте, формулювання обвинувачення посадової особи військового комісаріату ОСОБА_2 , як у протоколі так і в постанові в такій загальній формі не відображає конкретної суті дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , оскільки вони не містять усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, зокрема змісту норм відповідного закону, в порушенні яких він обвинувачується, необхідних для вирішення справи.
Разом з тим, виходячи з специфіки положень КУпАП, саме посадова особа військового комісаріату має право складати протокол за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, попередньо визначившись в порушенні особою-правопорушником конкретних положень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, обов`язково їх зазначивши, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.
Окрім цього, неприпустимо змінювати в сторону збільшення формулювання суті правопорушення (обвинувачення) яке викладено в постанові із тим, яке було виявлено під час складання протоколу й у ньому відображено, оскільки це істотно погіршує становище особи котра притягується до відповідальності та розглядається, як порушення права на захист через те, що особа позбавлена можливості знати від якого звинувачення їй захищатися.
Більше того, не у повному обсязі під час адміністративного провадження досліджена сама подія правопорушення, зокрема спосіб, місце та час вчинення правопорушення, оскільки про такі обов`язкові елементи події адміністративного проступку, ні в протоколі ні в постанові не відображені.
Відповідно до п."а" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції (п. 55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п. 21 рішення у справі "Надточій проти України").
Отже, виходячи з вимог Конвенції, прецедентної практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерплих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що оскаржувану постанову складено з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП, при перевірці законності і обґрунтованості постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд може скасувати постанову і надіслати справу на новий розгляд. За таких обставин, оскаржувану постанову необхідно скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 , направити на новий розгляд.
Враховуючи викладене постанова від 22.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 за ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, направленню на новий розгляд органу, який виніс таку постанову.
Керуючись ст..ст. 7, 245, 251, 257, 258, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6, 20, 77, 78, 90, 242, 243, 244, 246, 255, 286 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військового комісара Рубіжансько Кремінського ОМВК підполковника Лазаренко О.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати Постанову військового комісара Рубіжансько Кремінського ОМВК підполковника Лазаренко О.А. № 535 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП від 22.08.2019 року стосовно ОСОБА_1 щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ст. 210-1 ч.1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення, направити до Рубіжансько Кремінського ОМВК на новий розгляд.
Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана Другого апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

відповідач - військовий комісар Рубіжансько Кремінського ОМВК підполковник Лазаренко О.А., юридична адреса: АДРЕСА_2

Повний текст рішення виготовлено 21.11.2019 року.

Головуючий-суддя: