Справа № 540/1944/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1944/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Кудєрової О.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника - Лагоди А.А.

представника відповідача - Салтикова Є.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання наказів протиправними та поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Херсонського зонального відділу від 11.10.2017 № 205 про оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю";

- визнати протиправним та скасування наказ начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку м. Херсона від 11.10.2017 № 14-РС "По особовому складу" про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , водія - стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку м. Херсона на підставі пункту "е" (через службову невідповідність) частини 6 обов`язок у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю";

- визнати протиправним та скасувати наказ Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку м. Херсона від 11.10.2017 № 211, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_1 залишено для проходження строкової військової служби на зайнятій посаді строком на 10 місяців;

- поновити ОСОБА_1 на посаді водія - стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку м. Херсона та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року позовну заяву залишено без руху для надання ОСОБА_1 можливості звернутись до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду.

15.10.2019 року позивачем подано відповідну заяву, в якій ОСОБА_1 повторюючи доводи, зазначені в позові, просить поновити пропущений процесуальний строк. У зв`язку з тим, що зміст позову та заяви про поновлення строку не дав можливості суду повно та об`єктивно дослідити зазначене питання, суд визнав за доцільне провести в справі підготовче засідання та зобов`язати сторін надати додаткові докази. Так, ОСОБА_1 було зобов`язано в строк до 11 листопада 2019 року надати суду відомості про те, коли йому стало відомо про існування наказів відповідача, оскаржених в рамках даного позову.

Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку в строк до 11 листопада 2019 року зобов`язано надати суду завірені належним чином документи, з яких вбачається дата ознайомлення ОСОБА_1 з наказами, оскарженими в рамках даного позову.

Зазначене зобов`язання викладено судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 18.10.2019 року. Підготовче засідання призначено на 12.11.2019 року.

В засідання на вказану дату сторони з`явились.

Суддею на розгляд винесено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 відповідного строку.

Позивач проти заявленого клопотання заперечував, просив поновити пропущений процесуальний строк, оскільки підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді звільнення було вчинення адміністративного правопорушення за ст. 172-15 КУпАП, який, як виявилось, так і не було направлено до суду.

Представник Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, проти задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення заперечував.

Вирішуючи заявлені клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч.2,5 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує накази відповідача:

- від 11.10.2017 року №205 про оголошення дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю";

- від 11.10.2017 № 14-РС "По особовому складу" про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , водія - стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку м. Херсона на підставі пункту "е" (через службову невідповідність) частини 6 обов`язок у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю";

- від 11.10.2017 № 211, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_1 залишено для проходження строкової військової служби на зайнятій посаді строком на 10 місяців.

В своїх поясненнях, наданих в підготовчому засіданні 12.11.2019 року ОСОБА_1 зазначив, що з оскарженими ним наказами його було ознайомлено під підпис в жовтні 2017 року. Представником відповідача разом з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду надано завірену належним чином копію сторінок Журналу оголошення наказів, директив та інших службових документів особовому складу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку за інвентарним №315.

В названому журналі наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з оскарженими ним наказами 13.10.2017 року.

Окрім зазначеного, серед додатків до позовної заяви наявна копія військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Відповідно приписів п.п. 1, 6 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016 (далі - Положення №582/2016) військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Військовослужбовці (військовозобов`язані) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В п. 17 доданого до матеріалів позову військовому квитку ОСОБА_1 (стор. 8-9 квитка), як це й передбачено Положенням №582/2016 наявні відомості про проходження позивачем військової служби. Серед наведених відомостей є зазначення про кожен з оскаржених ОСОБА_1 в даному позові наказів.

В поясненнях наданих суду 12.11.2019 року позивачем зазначено, що військовий квиток отримано ним під час звільнення з військової служби - 04.12.2017 року.

Отже, з 04.12.2017 року позивачу повторно, в письмовій формі стало відомо про існування наказів начальника Херсонського зонального відділу військової служби правопорядку:

- від 11.10.2017 року №205 про оголошення дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю";

- від 11.10.2017 № 14-РС "По особовому складу" про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , водія - стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку м. Херсона на підставі пункту "е" (через службову невідповідність) частини 6 обов`язок у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю";

- від 11.10.2017 № 211, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_1 залишено для проходження строкової військової служби на зайнятій посаді строком на 10 місяців.

Позов ОСОБА_1 стосується питань проходження ним та звільнення з військової служби.

Згідно п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Отже ОСОБА_1 в рамках даного позову заявлені позовні вимоги щодо проходження, звільнення з публічної служби, строки звернення з якими обмежені одним місяцем (ч.5 ст. 122 КАС України).

Про існування оскаржених наказів, в силу викладеного вище, ОСОБА_1 стало відомо 13.10.2017 року (повторно - 04.12.2017 року).

Отже, граничним строком звернення позивача з зазначеними позовними вимогами є 04.01.2018 року, натомість ОСОБА_1 звернувся до суду 19.09.2019 року, тобто з порушенням строку звернення до суду майже на два роки.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання зазначеної норми, позивачем 15.10.2019 року подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Позивач просить поновити строк звернення до суду, оскільки, як він вважає, підставою з якої було прийнято оскарженні ним накази був протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОДХ №000075 від 08.10.2017 року. Станом на 02.09.2019 року протокол так і не був направлений до суду. Окрім того, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.03.2018 року провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито.

Суд критично розцінює поважність підстави пропуску звернення до суду з даним позовом, наведеної ОСОБА_1 , в силу наступного.

Частиною 2 ст. 122 КАС України чітко передбачено момент, з якого слід обраховувати строк звернення до суду. Так, за загальним правилом строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач в дослідженій позовній заяві оскаржує накази начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 11.10.2017 року №№205, 14-РС, 211.

Отже, саме зазначені рішення суб`єкта владних повноважень позивач вважає такими, що порушують його права, свободи та інтереси. Про їх існування ОСОБА_1 , як вже було зазначено судом вище за текстом ухвали, дізнався 13.10.2019 року, тобто саме з цієї дати обраховується строк на оскарження зазначених рішень відповідача. Рішення суду про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, за фактом якого прийняті накази, а також факт не направлення до суду матеріалів про адміністративне правопорушення може бути додатковою підставою для обґрунтування позовних вимог, проте не може само по собі породжувати, можливо порушені наказами від 11.10.2017 року права позивача.

Більш того, з наданих відповідачем копій оскаржених наказів та висновку службового розслідування вбачається, що ОСОБА_1 звільнено не за фактом складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, як він помилково стверджує, а за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог ст.ст. 6, 11-13, 16, 30, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 5 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

З викладеного слід дійти висновку, що факт складення та стан розгляду судом матеріалів про адміністративне правопорушення відносно позивача не має відношення до його звільнення, оскільки звільнення в даному конкретному випадку є дисциплінарним стягненням, накладеним на ОСОБА_1 , в основу якого покладено порушення ним законодавства про проходження військової служби. Тоді як результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення є застосування заходів адміністративного стягнення.

Як вже було зазначено вище за текстом, позовні вимоги заявлені в рамках даного позову пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби (в даному випадку - військової служби), які обмежені місячним строком звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 р.) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 р. (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, як вже зазначалося, ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вже було зазначено судом вище та визнано позивачем, про існування наказів відповідача від 11.10.2017 року №14-РС, 205, 211 йому стало відомо 13.10.2017 року.

З викладеного слідує, що про порушення своїх прав позивач дізнався 13.10.2017 р.

Разом з тим, до суду з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 19.09.2019 р. (згідно вхідного штампу суду на позовній заяві), тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено будь-яких поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами. Посилання ОСОБА_1 на стан розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності як на підставу для поновлення строків, суд не вважає поважною обставиною пропуску строку звернення до суду, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення не позбавляло позивача права звернутись до суду за захистом своїх прав (щодо оскарження дисциплінарного стягнення).

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин та з урахуванням відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 240, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання наказів протиправними та поновлення на роботі залишити без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.11.2019 року.

Суддя ОСОБА_2 .В.

кат. 106030000