Справа № 813/1091/18
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року

Київ

справа №813/1091/18

адміністративне провадження №К/9901/3132/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 813/1091/18 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» до Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, треті особи: Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Міністерство культури України, про визнання протиправним і скасування наказу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду, прийняту 27 грудня 2018 року у складі колегії суддів: головуючого - Старунського Д.М., суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

в с т а н о в и в :

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» звернулося до суду із адміністративним позовом до Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, третя особа Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Міністерство культури України, в якому просило визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації від 20 листопада 2017 року № 56-ос «Про внесення до Переліку об`єктів культурної спадщини щойно виявлених пам`яток».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при виданні оскаржуваного наказу не було взято до уваги наявність, починаючи з травня 2016 року та погодженого як Львівською обласною державною адміністрацією, так і Міністерством культури України історико-містобудівного обґрунтування будівництва багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 . Вказує, що облікова документація (в т.ч. облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини) на житловий будинок складена без залучення та без урахування інтересів позивача, а також така документація не відповідає вимогам керівних нормативно-правових актів галузі. Відповідачем не забезпечено дотримання Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158. Також, відповідачем не враховано факту невідповідності житлового будинку критеріям, зазначеним у Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760 невідповідності житлового будинку критеріям, зазначеним у Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760 (п.п. 7 та 8).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації від 20 листопада 2017 року № 56-ос «Про внесення до Переліку об`єктів культурної спадщини щойно виявлених пам`яток».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Як встановлено, 10 травня 1982 року складено Акт загального огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_1 , згідно з яким знос частин та конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому - житловий будинок) становить 30 - 50%, а сам житловий будинок потребує комплексного капітального ремонту.

06 липня 2007 року Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видано наказ за № 317 відповідно до якого житловий будинок знято з балансу Львівської міської ради.

28 листопада 2013 року проведено державну реєстрацію юридичної особи, у власності та управлінні якої перебуває житловий будинок - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16».

09 вересня 2014 року видано свідоцтво (індексний номер: 26566949) та проведено державну реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку (загальна площа 0,0977 га, кадастровий номер: :07:004:0040, цільове призначення - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі звіту Львівського філіалу Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» про технічне обстеження та висновки «Визначення технічного стану житлового будинку на вулиці Свенціцького, 16 у місті Львові» (замовлення 7.1.098-ТВ-2015; 2015 рік): а) обстеженням житлового будинку встановлено, що основні несучі конструкції і елементи знаходяться в загальному в незадовільному, частково ветхому технічному стані; б) середньозважений фізичний знос житлового будинку складає 69,00%; в) існує загроза створення аварійної ситуації з місцевим обвалом окремих ділянок конструктивних елементів житлового будинку внаслідок значних руйнувань та деформацій; г) питома вага ремонту житлового будинку при виявлених пошкодженнях становить 79,60% відносно відновної вартості об`єкта (при такій значній питомій вартості ремонту виконання ремонтно-відновлювальних робіт житлового будинку недоцільне).

19 січня 2016 року Відділом охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації направлено листа позивачу за № 4/35, яким погоджено історико-містобудівне обґрунтування будівництва багатоквартирного житлового будинку з підземним гаражем на АДРЕСА_1 , виконане Приватним підприємством «Ярко і К».

Відповідно до листа відповідача від 17 травня 2016 року за №16-655 вказаний житловий будинок не є об`єктом культурної спадщини (пам`яткою архітектури) м. Львова.

18 травня 2016 року Міністерством культури України направлено листа позивачу за № 406/10/61-16, яким також погоджено історико-містобудівне обґрунтування будівництва багатоквартирного житлового будинку з підземним гаражем на АДРЕСА_1 , розроблене Приватним підприємством «Ярко і К».

Виходячи з погодженого історико-містобудівного обґрунтування будівництва багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 вказаний житловий будинок належить до категорії фонової забудови та відноситься до числа запущених і перебуває в аварійному стані.

18 травня 2016 року Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради направлено листа позивачу за № 04-997 з якого вбачається, що житловий будинок до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини не внесено.

Згідно з листом Міністерства культури України від 26 травня 2016 року № 1775/10/13-16 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України ні як пам`ятка місцевого значення, ні як пам`ятка національного значення та не включений до списків (переліків) пам`яток історії та культури республіканського значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури»; подання про занесення житлового будинку до Державного реєстру нерухомих пам`яток України від місцевого органу охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації до Міністерства культури України не надходило.

30 листопада 2017 року набрала законної сили постанова Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року у справі № 461/2948/17 (за адміністративним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» до Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, третя особа - Львівська міська рада, про визнання протиправними бездіяльності та рішення, а також про зобов`язання вчинити дії), котрою встановлені наступні преюдиціальні факти (ч. 4 ст. 78 КАС України):

- 12 лютого 2015 року позивач звертався до Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради через Центр надання адміністративних послуг (вх. № 2-2234/АП) із заявою від 11 лютого 2015 року № 14, у якій просив надати висновок про історико-містобудівне обґрунтування розміщення об`єкта нового будівництва, багатоквартирного житлового будинку, на території історичного ареалу АДРЕСА_1 ;

- 30 березня 2015 року у відповідь на заяву позивача від 11 лютого 2015 року № 14 (вх. № 2-2234/АП від 12 лютого 2015 року) Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради листом за № 04-673 повідомлено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16», що подане на розгляд історико-містобудівне обґрунтування було розглянуто на засіданні консультативної ради при Управлінні охорони історичного середовища Львівської міської ради (протокол № 77 від 25 березня 2015 року). Згідно з рішенням ради, згадане історико-містобудівне обґрунтування необхідно доопрацювати з врахуванням ряду зауважень та рекомендацій;

- 14 листопада 2016 року позивач звертався до Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради через Центр надання адміністративних послуг (вх. № 3-О-73114/АП-04) із заявою від 14 листопада 2016 року, у якій просив надати висновок про можливість та умови здійснення містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень на території історичного ареалу міста у разі реалізації намірів забудови земельної ділянки щодо об`єктів, реконструкція яких здійснюється на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки: багатоквартирний житловий будинок з підземним паркінгом та з вбудованим приміщенням комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 22 грудня 2016 року у відповідь на заяву позивача від 14 листопада 2016 року (вх. № 3-О-73114/АП-04 від 14 листопада 2016 року) Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради листом за № 04-2979 повідомлено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» про неможливість надати позитивну відповідь на звернення з огляду на те, що по-перше, згідно з ухваленим рішенням консультативної ради з питань охорони культурної спадщини при Управлінні охорони історичного середовища Львівської міської ради (протокол № 92 від 30 листопада 2016 року) проектована новобудова не вписується у сформоване архітектурне середовище вулиці через її надмірну висотність, а, по-друге, не враховано рішення консультативної ради від 25 березня 2015 року (протокол № 77) в частині збереження існуючого стилевого будинку (за адресою: АДРЕСА_1 ).

Листом від 14 квітня 2017 року № 04/1032 Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради скерувало відповідачеві (для розгляду на засіданні консультативної ради з питань охорони культурної спадщини) облікову документацію на будинок за адресою: м. Львів, вул. І. Свєнціцького, 16 в складі: облікової картки об`єкта культурної спадщини та акта огляду технічного стану об`єкта культурної спадщини.

03 травня 2017 року на засіданні Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини у Львівській області при Департаменті архітектури та розвитку містобудування облдержадміністрації (протокол № 4) було запропоновано виготовити історичну довідку на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , рекомендовано зазначений об`єкт до внесення в Державний реєстр нерухомих пам`яток України та Перелік щойно виявлених пам`яток архітектури, а також вирішено скерувати облікову документацію на розгляд науково-методичної ради Міністерства культури України.

20 листопада 2017 року видано наказ Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації № 56-ос «Про внесення до Переліку об`єктів культурної спадщини щойно виявлених пам`яток», яким внесено будинок по АДРЕСА_1 16 до вказаного Переліку.

Як слідує з п.п. 7, 8 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760, об`єкти культурної спадщини національного значення є особливою історичною або культурною цінністю і повинні відповідати критерію автентичності, а також одному з таких критеріїв: мали значний вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва країни; безпосередньо пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей; репрезентують шедевр творчого генія, стали етапними творами видатних архітекторів чи інших митців; були витворами зниклої цивілізації чи мистецького стилю. Критерій автентичності означає, що пам`ятка повинна значною мірою зберегти свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні культурні нашарування. Об`єкти культурної спадщини місцевого значення повинні відповідати критерію автентичності, а також одному з таких критеріїв: мали вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва певного населеного пункту чи регіону; пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей певного населеного пункту чи регіону; є творами відомих архітекторів або інших митців; є культурною спадщиною національної меншини чи регіональної етнічної групи.

Згідно з п. 3.2. Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158, за результатами оцінки виявлених об`єктів культурної спадщини оформлюється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол є підставою для занесення (незанесення) об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини, який ведеться за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Серед аргументів позовної заяви зазначено, що відповідачем не враховано (з огляду, зокрема, на технічний стан) факту невідповідності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 критеріям, зазначеним у Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760.

У зв`язку з цим позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції заявляв клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої пропонував поставити питання, відповіді на які дають можливість встановити факт відповідності чи невідповідності житлового будинку критеріям, зазначеним у Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760 (п.п. 7 та 8).

Вказане питання має значення для вирішення спору по суті, проте, суд не призначив експертизу.

Суд першої інстанції з приводу вказаного питання зазначив, що у протоколі від 03 травня 2017 року № 4 не відображено яким саме критеріям (у розумінні Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1760) відповідає житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Також, протокол від 03 травня 2017 року № 4 не містить вказівки на те, відноситься будівля до об`єктів культурної спадщини національного або ж місцевого значення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, у ній наявний лише витяг з протоколу від 03 травня 2017 року № 4, тому висновок суду щодо відсутності у ньому даних є передчасним.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи зазначене питання, взяв до уваги, що зазначений об`єкт культурної спадщини (подання) розглядався на засіданні Експертної комісії з розгляду питань занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (протокол засідання від 14.12.2017 № 8/17) відповідно до рішення якої, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Будинок» по АДРЕСА_1 рекомендований для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за видом архітектури та категорією місцевого значення, як такий, що відповідає критеріям, визначеним пунктом 8 Порядку № 1760: зберіг свою автентичність, мав вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва певного населеного пункту чи регіону.

При цьому, апеляційний суд взяв до уваги показання свідка: ОСОБА_1 - головний архітектор Державного історико-культурного заповідника у м. Белзі, ст. науковий працівник НДІ пам`яткоохоронних досліджень Міністерства культури України, який водночас, є членом Консультативної ради, був присутнім на засіданні та є фахівцем в галузі архітектури. Свідок повідомив, що члени Консультативної ради мали усі законні і фахові підстави приймати таке рішення, оскільки будинок відповідає критеріям визначеним для пам`яток, а саме критерію автентичності та зазначив, що особисто візуально оглядав будинок і вважає, як експерт у сфері охорони культурної спадщини, що членами Консультативної ради одноголосно було прийнято законне і правильне рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що суд не має спеціальних знань, щоб встановити факт відповідності чи невідповідності житлового будинку критеріям, зазначеним у Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760.

Що стосується показань свідка, то суд зауважує, що показаннями свідка мають бути фактичні обставини про відомі йому факти, але не його висновки та фахові відповіді на питання. Натомість, як зазначалось, експертизу у справі суд не призначив.

Між тим, відповідно до частини 2 статті 101 КАС предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що позивач заперечує факт належності об`єкта до об`єктів культурної спадщини, за встановленими законодавством критеріями, а відповідач, в порушення частини 2 статті 77 КАС, не обґрунтував належним чином правомірності свого рішення, оскаржені судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування судових рішень суду апеляційної інстанції повністю з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року скасувати.

Справу № 813/1091/18 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Свєнціцького-16» до Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, треті особи: Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Міністерство культури України, про визнання протиправним і скасування наказу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук ,

Судді Верховного Суду