Справа № 520/8658/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 листопада 2019 р. № 520/8658/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - ОСОБА_8,

представника відповідача - Виноградова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство ОСОБА_1 звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасування рішення Харківської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області про визнання повідомлення про прийняття працівників на роботу податковою звітністю.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що підприємство позивача зазнало рейдерського нападу оцінка чому надається в рамках кримінальної справи. При цьому, позивачем вказано, що під час вказаних подій уповноважені особи позивача подали до канцелярії Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області повідомлення про прийняття 17 працівників на роботу. Однак вказані повідомлення не мали бути прийняті відповідачем з огляду на наявність укладеного договору про визнання електронної звітності та повідомлення про рейдерський напад, а також наявні значні порушення у складенні зазначених повідомлень. Як вказано позивачем, прийняття Харківською ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області рішення про визнання зазначених повідомлень про прийняття працівників на роботу податковою звітністю є протиправним та таким, що порушує права позивача.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем, в особі ОСОБА_1 , та ДПІ у Зміївському районі ГУ Міндоходів у Харківській області, в особі Гапон О.В . , 14.08.2014 року укладено договір №14082141 про визнання електронних документів.

Також, 30.11.2017 року було підписано договір про визнання електронних документів №2023001 із контролюючим органом Харківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області.

Під час судового розгляду справи встановлено, що уповноваженими особами Фермерського господарства «Слобожанські лани» подано до канцелярії Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області повідомлення про прийняття працівника на роботу, відповідно до якого Фермерським господарством «Слобожанські лани» було прийнято на роботу з 10.09.2018 р. 17 (сімнадцять) працівників.

При цьому, як вказано представником позивача у позовній заяві, повідомлення та накази про прийняття на роботу підписані ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1 ).

В той же час, у позовній заяві позивачем повідомлено, що 08 вересня 2018 року Фермерське господарство ОСОБА_1 підверглось рейдерському нападу злочинного угрупування та голову Фермерське господарство ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000812 від 19.12.2015 року.

Також представником позивача вказано, що 07.09.2018 р. державним реєстратором Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Драгіним Олександром Івановичем проведено реєстраційні дії щодо Фермерського господарства ОСОБА_1 () (стара назва), Фермерського господарства «Слобожанські лани» () (повна назва після змін), а саме: внесено до реєстру запис № 3004454 про зміну складу або інформації про засновників, замінено ОСОБА_1 на ОСОБА_5 ; внесено до реєстру запис № 4004454 про зміну відомостей про керівника юридичної особи, зміну керівника юридичної особи, зміна складу підписантів, замінено ОСОБА_1 на ОСОБА_5; внесено до реєстру запис № 5004454 про зміну повного найменування, зміну скороченого найменування ФГ ОСОБА_1 змінено на ФГ «Слобожанські лани» ().

В подальшому, як вказано представником позивача у позовній заяві, 10 вересня 2018 р. Фермерським господарством «Слобожанські лани» в особі голови ОСОБА_5, видана довіреність від 10.09.2018 р. ОСОБА_3 строком на 1 рік з правом передоручення.

Також представником позивача вказано, що з 11 вересня 2018 р. були внесені зміни в реєстрі, а саме змінено засновника (учасника) фермерського господарства - ОСОБА_6 та внесено особу, що призначена до органу управління, уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, що має право вчиняти дії від імені юридичної особи - ОСОБА_3 .

Матеріали справи свідчать, що головою Фермерського господарства ОСОБА_1 ОСОБА_1 17.09.2018 року було подано до Головного управління ДФС у Харківській області на ім`я начальника управління лист від 10.09.2018 року вих. №292, яким повідомлено про обставини рейдерського нападу, що відбувся 08.09.2018 року, та здійснення незаконного переоформлення, підроблення документів і внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про нового власника. Також вказано прохання не вчиняти ніяких дій по відношенню до нових незаконних власників до з`ясування всіх обставин та вирішення ситуації.

Як зазначено позивачем, на адресу Міністерства юстиції України подано скаргу на дії державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Драгіна Олександра Івановича та відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 19.09.2018 р. скарги ОСОБА_1 щодо незаконних реєстраційних дій були задоволені, реєстраційні дії, в тому числі й щодо призначення ОСОБА_3 керівником Фермерського господарства «Слобожанські лани» скасовані.

Також, матеріали справи свідчать, що рішенням Господарського суду Харківської області від 27 березня 2019 р. по справі №922/3109/18, яке, як встановлено судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, набрало законної сили 11.11.2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зокрема, визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному (складеному) капіталі та корпоративних прав ФГ ОСОБА_1 07.09.2018 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ; визнано недійсним Рішення власника та Голови Фермерського господарства ОСОБА_1 (), зафіксоване у протоколі від 07.09.2019 р., посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. за реєстраційним номером №1172; визнано недійсним договір купівлі-продажу Фермерського господарства «Слобожанські лани» () від 10.09.2018 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; визнано недійним статут Фермерського господарства «Слобожанські лани» () (нова редакція), затверджений протоколом Фермерського господарства «Слобожанські лани» від 10.09.2018 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренговим В.О. за №1255; визнано недійсною довіреність від 10.09.2018 р., що видана довірителем Фермерським господарством «Слобожанські лани» () в особі Голови ОСОБА_5. - ОСОБА_3 строком на 1 рік з правом передоручення.

Представником позивача у позовній заяві та наданих під час розгляду справи поясненнях було вказано, що повідомлення про прийняття працівника на роботу, направлене Фермерським господарством «Слобожанські лани» та підписане ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1 ), підписано не уповноваженою особою, оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 19.09.2018 р. скарги ОСОБА_1 щодо незаконних реєстраційних дій були задоволені, реєстраційні дії, в тому числі і щодо призначення ОСОБА_3 керівником Фермерського господарства «Слобожанські лани» скасовані. Також представником позивача вказано, що в повідомлення про прийняття працівника на роботу, направлене Фермерським господарством «Слобожанські лани» в порушення п.48.5.1 п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України, не підписане головним бухгалтером, оскільки на час подання вказаного повідомлення головним бухгалтером була ОСОБА_7, яка була прийнята на посаду відповідно до наказу №34-к від 31.05.2018 р., право підпису якої на податковій звітності підтверджується заявою (за формою №1-ОПП) від 11.06.2018 р. та повідомленням про надання інформації щодо електронного цифрового підпису від 10.07.2018 р. №100720181.

Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність рішення Харківської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області про визнання повідомлення про прийняття працівників на роботу податковою звітністю, що зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Зазначене свідчить, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо, позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Зазначений висновок було викладено Верховним Судом України у постанові від 07.02.2017 року у справі №800/45/16, а також Верховним Судом у постанові від 11.05.2018 року у справі №766/7172/17.

Зі змісту адміністративного позову та наданих під час судового розгляду справи позивачем пояснень судом встановлено, що підставою для звернення до суду з даним позовом послугували обставини протиправності, на думку позивача, рішення Харківської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області про визнання повідомлення про прийняття працівників на роботу податковою звітністю з огляду на відсутність у відповідача підстав для прийняття такого повідомлення та його складення з порушеннями, підписання неповноважною особою.

З врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що зі змісту позовної заяви та наданих під час розгляду справи пояснень вбачається наведення представником позивача обґрунтувань стосовно наявності порушеного права Фермерського господарства ОСОБА_1 та обставин, що слугували передумовою для протиправного, на думку позивача, прийняття відповідачем спірного рішення.

Суд зазначає, що відповідно до глави 2 «Податкова звітність» Податкового кодексу України, податковою звітністю відповідно до норм Податкового кодексу України є податкова декларація, розрахунок, звіт.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Пунктом 48.7 статті 48 ПК України визначено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що податковою звітністю є документи, які подаються платником податків до контролюючого органу та на підставі яких здійснюється нарахування та сплата податкових зобов`язань.

В той же час, ч.3 ст. 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого інші органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, обов`язок суб`єктів господарювання з подання повідомлень про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби, передбачено Постановою Кабінету міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 ''Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" (далі - Постанова №413).

Відповідно до Постанови №413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

У зв`язку з вищевикладеним суд зазначає, що доводи представника позивача стосовно протиправності прийняття Харківською ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області повідомлень про прийняття працівників на роботу стосовно сімнадцяти осіб, поданих у паперовій формі до канцелярії контролюючого органу, а не в електронній формі є необґрунтованими та недоведеними, оскільки Постановою №413 передбачено прийняття зазначених повідомлень в тому числі і у паперовій формі.

Крім того, суд зазначає, що Постановою №413 не передбачено підстав для повернення або не прийняття повідомлень про прийняття працівників на роботу.

Також, як передбачено приписами Постанови №413 дата наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу та дата початку роботи працівника відрізняються (колонки 8 і 9 додатка до зазначеної постанови).

Тобто, до початку роботи працівника інформація про його зарахування має бути подана до Державної фіскальної служби або її територіальних органів і дата наказу про прийняття працівника на роботу та дата початку роботи працівника.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що на підставі передбаченого Постановою № 413 повідомлення про прийняття працівника на роботу не здійснюється нарахування податкових зобов`язань, а зазначена постанова була прийнята на виконання Кодексу законів про працю.

Зі змісту наданих представником відповідача під час розгляду справи пояснень встановлено, що територіальні органи Державної податкової служби України лише приймають повідомлення про прийняття працівника на роботу, проте не здійснює контроль щодо дотримання законодавства про працю, а тому, таке повідомлення не є податковою звітністю у розумінні Податкового кодексу України.

Також зі змісту наданих представником відповідача пояснень судом встановлено, що оскільки відповідач фактично лише приймає від суб`єктів господарювання повідомлення про прийняття працівника на роботу, але не регулює питання трудових відносин, то відповідач жодних рішень стосовно про визнання таких повідомлень про прийняття працівників на роботу податковою звітністю не приймав.

Відтак, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що оскільки до суду не надано та судом в рамках принципу офіційного з`ясування судом обставин у справи не встановлено обставин прийняття Харківською ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області рішення про визнання повідомлення про прийняття працівників на роботу податковою звітністю як порушувало законні права та інтереси позивача, то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2019 року.

Суддя Мельников Р.В.