Справа № 351/2104/19
Суддя: Калиновський М. М.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/2104/19
Номер провадження №2-а/351/78/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

з участю секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорнокожа Івана Васильовича інспектора ГРПП №2 Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить скасувати постанову Серії ДПО18 №328389 від 08.09.2019 р. у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Позовні вимоги мотивував тим, що інспектором ГРПП №2 Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Чорнокожою І.В. було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. У постанові зазначено, що позивач 08.09.2019 р. керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 начебто здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а також на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.8.4 ПДР, своїми діями останній вчинив адмінправопорушення передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП.

Вважає, що складена постанова про накладення адміністративного стягнення є безпідставною, а також такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач керуючи автомобілем повернувши з автодороги Н-10 на вул. Винниченка в м. Снятин прийняв рішення зупинитися на узбіччі. Переконавшись, що ПДР на думку останнього він не порушує та ввімкнувши правий покажчик повороту, здійснив зупинку транспортного засобу. В цей час позивач побачив, що до автомобіля під його керуванням наближається інспектор поліції, який повідомив, що позивач здійснив зупинку і стоянку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 та на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів. Позивач в свою чергу зазначив, що з правої сторони дороги такий знак не встановлено, а згідно норм ПДР зона дії знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений, і позивач жодним чином не порушив вимоги правил, оскільки знак 3.34 встановлено з лівого боку дороги і, відповідно, він діє лише по правій стороні дороги, а наказовий знак 4.9, що встановлено вище, означає «Об`їзд перешкоди з правого або лівого боку», а не в зоні дії знаку 3.34 на обидві сторони дороги, як то намагався трактувати інспектор, посилаючись на власне переконання, а не на норму ПДР України. Щодо порушення в частині зупинки на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, то він позначається інформаційно-вказівним знаком 5.41.1 «Зупинка автобуса». Відповідно до розділу 10 витягу з національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Позивач вважає, що в даному випадку порушено норми експлуатації вищевказаного знаку, оскільки він встановлений під деревом і в даний момент затулений зеленим насадження таким чином, що його значення не проглядається під час руху транспортного засобу. Вважає, що складена постанова відповідачем є безпідставною і незаконною.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вважає, що відповідачем обставин справи належним чином не вивчено, доказову базу належним чином не сформовано. Враховуючи вищенаведене, вважає, що постанова є неправомірною та безпідставною, а також такою, що не підлягає задоволенню та підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися по не відомій суду причині, хоча вчасно повідомлялися про час та день розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, надані позивачем як обґрунтування позовних вимог, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до постанови Серії ДПО18 №318389 від 08.09.2019 р., ОСОБА_1 08.09.2019 р. керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а також на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив пункт 8.4 ПДР, своїми діями вчинив адмінправопорушення передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП.

Стаття 122 ч.1 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема, за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками;

Так, ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду Постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення. Крім того, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 244-246,286 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії ДПО18 №328389 від 08.09.2019 р. винесену Чорнокожою Іваном Васильовичем інспектором ГРПП №2 Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.