Справа № 826/2261/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Київ №826/2261/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні Інвестиції" Луньо Іллі Вікторовича (далі - Уповноважена особа), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 15.05.2017, просить:

1) визнати протиправним і скасувати наказ Уповноваженої особи від 13.11.2015 №56/1-ос у частині правочинів (транзакцій) щодо зарахування коштів на рахунок за догово-ром банківського рахунку від 03.09.2015, укладеного між позивачем і АТ "Банк "Національні Інвестиції"; правочину від 17.09.2015 щодо перерахування коштів у сумі 181000 грн. з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 на рахунок позивача № НОМЕР_2 ;

2) зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Банк "Національні Інвестиції" (далі - Банк) у розмірі 181000 грн.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями вищевказана справа передана на розгляд судді Костенку Д.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2019 закрито провадження у справі в частині визнання протиправним і скасування наказу Уповноваженої особи від 13.11.2015 №56/1-ос.

Підставою позову є те, що позивач є вкладником Банку і на неї поширюються передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії відшкодування коштів за вкладом згідно з договором банківського рахунку від 03.09.2015 №25626980/11/Деп у сумі 181000 грн. Стверджує про відсутність передбачених цим Законом підстав, за яких кошти за вкладом не відшкодовуються, а також про відсутність правових підстав для визнання вказаного договору нікчемним. Вважає, що всупереч ст.ст. 26, 27 цього Закону відповідач не включив її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідач подав заперечення, у яких просить відмовити в задоволенні позову з під-став визнання наказом від 13.11.2015 №56/1-ос нікчемним правочину згідно з п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема всупереч поста-нові Національного банку України (далі - НБУ) від 17.09.2015 №607/БТ на рахунок позивача в Банку з рахунку ОСОБА_2 перераховано кошти у сумі 181000 грн., в якості повернення позики, чим, на думку відповідача, збільшено витрати, пов`язані з виведенням Банку з ринку.

Третя особа подала заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що відповідач мав підстави не включати позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, зважаючи на віднесення правочину до нікчемних, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов.

Відповідач і третя особа явку своїх представників до судового засідання не забезпе-чили, у зв`язку з чим та згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

03 вересня 2015р. між Банком і позивачем укладено договір №25626980/11/Деп бан-ківського рахунку фізичної особи, згідно з яким Банк відкриває позивачу поточний рахунок № НОМЕР_2 та здійснює його розрахункове та касове обслуговування.

17 вересня 2015р. на рахунок позивача № НОМЕР_2 зараховано кошти у сумі 181000 грн., перераховані з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 з призначенням: "Повернення позики зг. договору про надання безвідсоткової позики від 05.08.2015р. Без ПДВ. Не за ЦП. Не пов`язано з підприємницькою діяльністю". Даний факт підтверджується копією виписки по особовому рахунку позивача НОМЕР_2 від 03.09.2015 по 20.09.2015

Постановою НБУ від 15.09.2015 №607/БТ Банк віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та встановлено обмеження в його діяльності, зокрема: не здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валюти) без урахування нарахованих витрат, та за про-центними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі; не допускати прове-дення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшко-дування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Із 18.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію Банку на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 №613 і рішення виконавчої дирекції Фонду від 17.09.2015 №172. Уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію призначено Волощука І.Г.

Із 03.12.2015 розпочато процедуру ліквідації Банку на підставі постанови Правління НБУ від 01.12.2015 №853 і рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.12.2015 №214. Уповноваженою особою на ліквідацію призначено Волощука І.Г.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 09.11.2017 №4967 і від 29.11.2018 №3203 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Банку до 02.12.2019 включно.

На час розгляду справи Уповноваженою особою є Луньо І.В.

Згідно з копіями протоколу №1/4 від 05.11.2015 засідання Комісії по перевірці вкладів фізичних осіб, укладених Банком, за період з 18.09.2014 до 18.09.2015, протоколу №4 від 11.11.2015 засідання Комісії з перевірки правочинів (в т.ч. договорів), укладених Банком, за період з 18.09.2014 до 18.09.2015, виявлено ряд правочинів (в т.ч договорів), укладених у період дії постанови НБУ від 15.09.2015 №607/БТ, які мають ознаки нікчемності, визначені п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Наказом Уповноваженої особи від 13.11.2015 №56/1-ос визнано операції, правочини, договори, перелік яких наведено у Додатку №1 нікчемними згідно з п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з витягом з Додатку №1 до наказу від 13.11.2015 №56/1-ос до переліку віднесе-но правочин від 17.09.2015 щодо перерахування грошових коштів в сумі 181000 грн. з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_2 позивача з призна-чення платежу: "Повернення позики зг. договору про надання безвідсоткової позики від 05.08.2015р. Без ПДВ. Не за ЦП. Не пов`язано з підприємницькою діяльністю".

Уповноваженою особою направлено позивачу повідомлення від 02.12.2015 №4873/03, в якому зазначено про нікчемність правочину від 17.09.2015 щодо перерахування грошових коштів в сумі 181000 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 на поточний рахунок № НОМЕР_2 позивача з підстав, передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаран-тування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як було встановлено судом, позивачу на підставі договору банківського рахунку відкрито у Банку рахунок № НОМЕР_2 , на який було зараховано кошти у сумі 181000 грн., тому позивач вважається вкладником цього Банку, на якого поширюються гарантії відшкодування коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інфор-мацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необ-хідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вклад-ника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Доказів того, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, Уповноваженою особою відповідно до ст. 27 Закону №4452 включено позивача до Переліку вкладників або протягом процедури ліквідації подано до Фонду додаткову інформацію про позивача, відповідач до суду не надав, про наявність таких доказів - не зазначив, а судом таких фактів не встановлено.

Оцінюючи правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд зважає на таке.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Щодо визнання нікчемним правочину відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, про що зазначається відповідачем, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збі-льшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у пос-танові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчем-ними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочи-нів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону №4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

У справі відсутні докази, які б достовірно і переконливо свідчили про здійснення Банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) дого-ворів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з пору-шенням норм законодавства. Так, договір банківського рахунку укладений до віднесення Банку до категорії проблемних (15.09.2015); цей договір не переоформлювався; доказів того, що цей договір укладено з порушенням норм законодавства, не надано.

Транзакція з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_2 на рахунок позивача, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у п. 45 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому посилання відпо-відача на нікчемність цього правочину відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452 є безпід-ставними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

У цьому ж контексті суд враховує висновок Верховного Суду у постанові від 23.04.2019 у справі №822/6076/15, який зазначив, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Водночас, як вбачається із встановлених судом обставин справи, грошові кошти в сумі 181000 грн. на рахунок позивача зараховані до запровадження тимчасової адміністрації банку (18.09.2015), що не суперечить ч. 3 ст. 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Таким чином, судом не встановлено обмежень щодо укладення договору банківського рахунку чи зарахування на нього коштів від іншої особи, а також передбачених ч. 3 ст. 36 і п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 обставин, з якими пов`язується нікчемність правочину.

Про наявність інших правових підстав нікчемності договору чи доказів визнання цього правочину недійсним у судовому порядку або застосування рішенням суду наслідків недійсності нікчемного правочину відповідачем не зазначено й до суду таких не надано.

Отже, зважаючи на недоведеність відповідачем наявності передбачених ст.ст. 26, 36, 38 Закону №4452 підстав для не відшкодування позивачу коштів у сумі 181000 грн. за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу цих коштів.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але не був включений Уповноваженою особою до переліку вкладників з причин, правомірність яких не доведена перед судом, суд дійшов висновку про допущення цим відповідачем протиправної бездіяльності, яка порушила право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування.

З метою ефективного захисту і поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про зобов`язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у сумі 181000 грн.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 1102,40 грн. згідно з квитанціями від 02.02.2016 №1474 та №1477.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону №4452-VI.

Отже, позивач була звільнена від сплати судового збору, тому сплачений нею судовий збір може бути повернутий за відповідною заявою. Підстав для стягнення з відповідача судового збору за таких обставин не має.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, пп. 10 п. 1 Перехідних положень КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні Інвестиції" Луньо Іллю Вікторовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом на рахунку № НОМЕР_2 за договором банківського рахунку від 03.09.2015 №25626980/11/Деп у сумі 181000,00 грн. (сто вісімдесят одна тисяча гривень 00 копійок) євро за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лікві-дацію АТ "Банк "Національні Інвестиції" Луньо Ілля Вікторович;

01054, м. Київ, вул. О. Гончара, буд 35, .

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко