Справа № 120/1936/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про закриття провадження
м. Вінниця

18 листопада 2019 р. Справа № 120/1936/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Томчук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідачів, які призвели до порушення права позивача на виплату йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Зокрема, зазначив, що з 19.07.1990 року перебуває при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі № 4 та в списках на позачергове отримання житла з 29.12.2004 року № 100. Так, неналежне його повідомлення про надходження коштів на виплату грошової компенсації призвели до порушення черговості військовослужбовців Вінницького гарнізону, у зв`язку з чим, право отримати грошову компенсацію надано військовослужбовцям, які перебувають в загальній черзі за ним.

Ухвалою суду від 25.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

12.08.2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що з метою реалізації права військовослужбовців на отримання виплати за належне житлове приміщення, КЕВ м. Вінниця телеграмою (№3139 від 27.08.2018 року) повідомив всіх командирів військових частин Вінницької області про необхідність організації роботи по підготовці матеріалів для виплати грошової компенсації військовослужбовцям за належне для отримання жиле приміщення, у зв`язку із надходженням цільового фінансування. Вказана телеграма зокрема була направлена і на ім`я командира військової частина НОМЕР_1 . Проте, до КЕВ м. Вінниця не було надано протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 та облікової справи ОСОБА_1 , що не давало КЕВ м. Вінниця підстав для внесення ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення. Відтак, вважає, що КЕВ м. Вінниця діяв правомірно, в межах своїх повноважень, а адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2019 року закрито підготовче провадження.

В ході судового засідання судом поставлено на розгляд питання про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні позивач заперечував щодо закриття провадження.

Представник відповідача - КЕВ м. Вінниця підтримав позицію суду та просила закрити провадження у справі.

Представник відповідача - військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У свою чергу, пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, за приписами пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач просить суд визнати дії квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця та військової частини НОМЕР_1 (м. Вінниці) в особі житлової комісії, що призвели до порушення права ОСОБА_1 на виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення протиправними; скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 19 від 18.10.2018 року в частині, що стосується неприйняття рішення по виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії та квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця відновити порушене право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Так, позивач з 19.07.1990 року перебуває при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі № 4 та в списках на позачергове отримання житла з 29.12.2004 року № 100, що підтверджує його право на отримання житла. В свою чергу, відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року № 737, військовослужбовці мають право на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Суд зазначає, що у даній справі спір пов`язаний з реалізацією житлових прав громадян, зокрема, права на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, тобто із цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а є особою, яка представляє власника майна житлового фонду. Право, за захистом якого звернувся до суду позивач, виникає із житлових правовідносин.

Відтак, на думку суду, право на отримання житла та право на отримання грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення є тотожними поняттями, які охоплюються правом у сфері житлових відносин.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло чи на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення є не публічним, а приватно-правовим. Держава, юридичні особи публічного права, можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

За змістом статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 2, частина 1 статті 19 ЦПК України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що спори про отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування зазначених норм права містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 (справа № К/9901/12678/18 (826/6244/15) та в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 (справа № 6-2139цс15) і від 02.03.2016 (справа № 6-14цс16).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначений спір не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, провадження по даній справі підлягає закриттю.

При цьому, відповідно до положень статті 239 КАС України, суд роз`яснює позивачу, що даний спір належить до юрисдикції загального місцевого суду та підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 73, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:
Провадження в адміністративній справі № 120/1936/19-а закрити.

Роз`яснити, що спір може бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 25.11.2019 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна