Справа № 320/4737/19
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 вересня 2019 року м. Київ № 320/4737/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просив визнати протиправною бездіяльність Вишгородського ОУПФУ Київської області, що виявилась у нездійсненні та невиплаті йому пенсії за періоди з 01.05.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області №2-587/10 від 18.06.2010 про нарахування та виплату основної та додаткової пенсії у розмірах менших, ніж передбачено ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання відповідача надати довідку про нарахування суми заборгованості з виплати пенсії за періоди з 01.05.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 ; стягнути з відповідача заборгованість за періоди з 01.05.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. з урахуванням виплачених сум.

На підставі ухвали суду від 02.09.2019 позовна заява була залишена без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом подання позову, оформленого з дотриманням ст.ст.160, 161 КАСУ із зазначенням у ньому: належного відповідача, позаяк за даними ЄДРПОУ 31.03.2017 р. Вишгородське ОУПФУ припинило свою діяльність; повного найменування (для юридичних осіб) відповідача, його місцезнаходження, поштового індексу, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача; ціни позову, обґрунтованого розрахунку суми, що стягується з визначенням всіх її складових та документальним підтвердженням кожної з них з викладенням математичних дій за допомогою яких позивачем вирахована сума заборгованості; зазначення розміру помісячних пенсійних виплат заявника, одержаних за спірний період та загальної суми з підтвердженням банківськими виписками по рахунку позивача, квитанціями з відділення поштового звязку та в іншій спосіб; копії оспорюваного позивачем розрахунку, який було зроблено Вишгородським ОУПФУ на виконання судових рішень; копії рішень судів, посвідчених у порядку, визначеному Інструкцією з діловодства в загальних судах України; визначення загального розміру суми стягнення, згідно з п.3 резолютивної частини позовної заяви з помісячним розрахунком суми та у розрізі кожного року; розміру доплат та нарахувань, які здійснювались при обрахуванні пенсії заявникові та подання копії довідки про розмір грошового забезпечення, яке було базою для здійснення нарахування пенсії; надання довідки про перебування позивача на обліку в органах пенсійного фонду; визначення розміру недоплаченої частини пенсійних виплат за розрахунком позивача, без включення до нього вже одержаних сум у помісячному та щорічному розрізі за період з 01.05.2007 р. по 31.12.2007 р. ; обгрунтування порушення прав, свобод та інтересів позивача діями та рішенням відповідача в контексті Рішення Конституційного Суду Україні від 17.07.2018 р. №6-рп, яким визнані неконституційними зміни, що стосувались пільг, що мають відношення до порядку здійснення пенсійних виплат позивача; конкретизації у позовній заяві всіх періодів, за які повинні бути проведені стягнення; подання суду квитанції про сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1536,80 грн. із розрахунку 768.40 грн. за кожну вимогу та заяви про поновлення строку звернення до суду із викладенням та підтвердженням причин пропуску.

25.09.2019, до суду надійшла заява адвоката Бондара В. про усунення недоліків позовної заяви без будь-яких додаткових документів.

За результатом дослідження заяви, суд встановив невиконання позивачем жодної вимоги судового рішення, яке набуло законної сили у строк, встановлений судом.

Як слідує із заяви про усунення недоліків, остання підписана адвокатом Бондарем В., на підтвердження повноважень якого надано: копію довіреності від 04.04.2019, яка видана секретарем Кухарівської сільської ради Іванківського району Київської області, якою уповноважено ОСОБА_2 на ведення справ "в усіх судах"; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та витяг з Єдиного реєстру адвокатів.

З огляду на що, суд зазначає таке: відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У типовій формі ордеру передбачено реквізит "назва органу, у якому надається правова допомога".

Отже, чинним законодавством закріплено вимогу щодо зазначення конкретної назви органу, зокрема суду, що повинна бути окремо зазначена в ордері про надання (правничої) правової допомоги, а саме в графі "назва органу, в якому надається правова допомога".

Аналогічні вимоги пред`являються і до змісту довіреності. У тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посаду, яку вони займають. У довіреностях на ім`я адвокатів зазначаються їх статус та членство в адвокатському об`єднанні (якщо адвокат є членом адвокатського об`єднання), а також суд, у якому надано право представникові на здійснення відповідних функцій.

Дослідивши подану суду копію довіреності, судом встановлено, що у ній не зазначено конкретної назви суду, у якому особа представника має право виконувати свої повноваження від імені ОСОБА_1 , статус та членство в адвокатському об`єднанні (якщо адвокат є членом адвокатського об`єднання). Суд підкреслює, що в довіреності має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема, суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №9901/939/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 83190935) та від 05.06.2019 у справі №9901/487/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 82703509).

Так, у вказаних постановах Велика Палата висловила правове бачення про те, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника. Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, оскільки у доданій до позовної заяви копії довіреності не вказано про те, що представник Бондар В. уповноважений надавати позивачу правову допомогу в Київському окружному адміністративному суді, суд дійшов висновку про те, що позовна заява від імені позивача та заява про усунення недоліків підписано особою, яка не має права на її підписання.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд зазначає, що структура вказаної норми є чіткою та однозначно закріплює умови її реалізації судом.

Крім того, як слідує із заяви про усунення недоліків суб`єктом звернення проігноровані всі вимоги судового рішення від 02.09.19 про усунення недоліків.

Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ст.370 КАСУ, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Ухвала суду, згідно ст.241 КАСУ є різновидом судового рішення.

Згідно ч.5 ст. 44 КАСУ до кола обов`язків учасника справи відноситься виявлення поваги до суду; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; надання наявних доказів в порядку та строки, встановлені судом, не приховуючи їх.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року остаточне) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)".

Доступ до правосуддя включає не лише можливість подати заяву до суду, йому відповідає обов`язок суду розглянути справу по суті з винесенням остаточного рішення по справі, яке підлягає обов`язковому виконанню. Виконання в розумний термін також є невід`ємною частиною права на доступ до суду.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

У справі Trukh v. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у справі було свавільним чи невиправданим. Відповідно, скарга заявника про відсутність доступу до суду була відхилена як необґрунтована.

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13 грудня 2011 року (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі". Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Суд наголошує, що виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 02.09.2019 були обов`язковою передумовою для вирішення питання про можливість відкриття провадження у даній справі та прийняті із розрахунком того, що дана категорія справ розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, а ефективний розгляд справ, який є основним завданням адміністративного судочинства, забезпечується в тому числі, і належною підготовкою судом справи до розгляду з дотриманням положень про її відкриття, економії часу (без додаткового витребування документів) для своєчасного ухвалення рішення.

Так, ЄСПЛ у справі "Меріт проти України" (заява N 66561/01) від 30 березня 2004 року, щодо формального підходу суду зазначив таке: "Суд наголошує, що при застосуванні цієї норми необхідно враховувати конкретні обставини справи". Відповідно, він визнав, що" ст. 35 повинна застосовуватися з певним ступенем гнучкості і без надмірного формалізму". В той же час :" Суд визнав, що норма про вичерпання всіх національних засобів правового захисту не є абсолютною, як і не є такою, що застосовується автоматично; встановлюючи, чи була норма дотримана, необхідно враховувати відповідні обставини

конкретної справи. Це означає, серед іншого, що Суд повинен брати до уваги не лише існування формальних засобів правового захисту в правовій системі відповідної Договірної сторони, а й загальну правову та політичну ситуацію, в якій вони використовуються, та особисті обставини заявника (див. рішення у справі "Акдівар проти Туреччини" від 16 вересня 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-IV, с. 1211, параграф 59). Він повинен з`ясувати: "чи при всіх обставинах справи заявник зробив все, чого можна було обгрунтовано очікувати, щоб вичерпати всі національні засоби правового захисту".

За приписами частини п`ятої статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. У зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код 22933548, м. Київ, вул. Ярославська, 40) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії , - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.