Справа № 500/573/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9852/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року (головуючого судді Баранюка А.З., ухвалене у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль о 10 год. 12 хв. повний текст рішення складено 29.07.2019) у справі №500/573/19, за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.03.2019 звернулася в суд з позовом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради від 31 серпня 2018 року № 76 «Про припинення допомоги» в частині припинення призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 з 01.08.2018 року та позбавлення права на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року, пункт 2.2 наказу Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради від 31 серпня 2018 року № 76 «Про припинення допомоги» в частині забезпечення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 в сумі 74265,59 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норми процесуального та матеріального права та неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи. Вказує, що відповідачем вказано повернути виплачену соціальну допомогу у повному розмірі, без урахування вимог пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 24.02.2003 року №250 щодо врахування матеріального стану сім`ї при визначенні обсягу надміру виплачених коштів та встановлення строків їх повернення.

Відповідач подавав відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Вальчук М.М. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Представник відповідача Лахута І.Ю. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що сім`я ОСОБА_1 складається із п`яти осіб: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка 29.02.2016, 31.08.2016, 27.04.2017, 17.10.2017 та 26.04.2018 зверталася в Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявами про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, за призначенням державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 29.02.2016 № 913507 і доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 29.02.2016 та інших документів, рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 03.03.2016 ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01.02.2016 по 31.07.2016 в розмірі 1492,56 грн. щомісячно.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 31.08.2016 № 914519 і доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 31.08.2016 та інших документів, рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 20.05.2016 ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01.08.2016 по 31.01.2017 в розмірі 4002,64 грн. щомісячно.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 27.04.2017 № 915470 і доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 27.04.2017 та інших документів, рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 27.02.2017 ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01.04.2017 по 13.04.2017 в розмірі 1775,08 грн., з 14.04.2017 по 30.04.2017 в розмірі 2025,08 грн, з 01.05.2017 по 12.08.2017 в розмірі 2275,40 грн, з 13.08.2017 по 30.09.2017 в розмірі 2603,59 грн.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 17.10.2017 № 703410 і доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 17.10.2017 та інших документів, рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 12.09.2017 ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01.10.2017 по 31.03.2018 в розмірі 2203,59 грн. щомісячно.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 26.04.2018 № 203587 і доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 26.04.2018 та інших документів рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 05.04.2018 ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01.04.2018 по 30.09.2018 в розмірі 2919,93 грн. щомісячно.

В результаті проведеної перевірки Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради було встановлено, що позивачка в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 29.02.2016, 31.08.2016, 27.04.2017, 17.10.2017, 26.04.2018 подала неповну інформацію, а саме не зазначила про наявність у володінні свого чоловіка - ОСОБА_4 транспортних засобів та інформацію про його доходи, не зазначила в розділі IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги: - від 29.02.2016 про наявність у володінні свого чоловіка - ОСОБА_4 транспортних засобів: автомобіля марки CITROEN EVASION, модель 2.01, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний 16.05.2015, загальною вартістю 52000,00 грн.; автомобіля марки TOYOTA 4 RANNER, 1993 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який був придбаний 18.11.2015, загальною вартістю 90000,00 грн.; автомобіля марки RENAULT MASTER, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , який був придбаний 09.02.2016, загальною вартістю 40000,00 грн.; - від 31.08.2016 про наявність у володінні свого чоловіка - ОСОБА_4 транспортних засобів: автомобіля марки CITROEN EVASION, модель 2.01, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний 16.05.2015, загальною вартістю 52000,00 грн.; автомобіля марки TOYOTA 4 RANNER, 1993 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який був придбаний 18.11.2015, загальною вартістю 90000,00 грн.; - від 27.04.2017 про наявність у володінні свого чоловіка - ОСОБА_4 транспортних засобів: автомобіля марки CITROEN EVASION, модель 2.01, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний 16.05.2015, загальною вартістю 52000,00 грн.; автомобіля марки OPEL MONTEREY, 1955 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , який був придбаний 11.04.2017, загальною вартістю 49740,00 грн.

В декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 17.10.2017, позивачка подала не повну інформацію, а саме не зазначила в розділі II «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» за період з 01.04.2017 по 01.10.2017 про отриманий дохід її чоловіком - ОСОБА_4 , а саме: дохід від продажу транспортного засобу, автомобіль марки OPEL MONTEREY, 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , який був проданий 18.08.2017, загальною вартістю 49740,00 грн.; дохід від продажу транспортного засобу, автомобіль марки TOYOTA 4 RANNER, 1993 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який був проданий 04.04.2017, загальною вартістю 94162,75 грн.; дохід від продажу транспортного засобу, автомобіль марки FORD MUSTANG, 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , який був проданий 11.04.2017, загальною вартістю 49470,00 грн.

В декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 26.04.2018, позивачка подала не повну інформацію, а саме не зазначила в розділі II «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» за період з 01.10.2017 по 01.04.2018 про отриманий дохід її чоловіком - ОСОБА_4 , а саме: дохід від продажу транспортного засобу, автомобіль марки CITROEN EVASION, модель 2.01, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який був проданий 17.10.2017 за 52000,00 грн.

Результати вищевказаної перевірки оформленні актами проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальних допомог від 29.08.2018 №101, сума переплати за період з 01.02.2016 по 31.07.2016 складає 9601,44 грн, №102, сума переплати за період з 01.08.2016 по 31.01.2017 складає 24688,18 грн, №103, сума переплати за період з 01.04.2017 по 30.09.2017 складає 13823,09 грн, №104, сума переплати, за період з 01.10.2017 по 31.03.2018 складає 14220,22 грн, №105, сума переплати за період з 01.04.2018 по 31.07.2018 складає 11932,66 грн (аркуші справи 17, 22, 27, 32, 37, 126-130).

29.08.2018 на підставі висновків проведеної перевірки, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради повідомило позивачку про те, що їй припиняється виплата соціальної допомоги починаючи з 01.08.2018, та про те, що вона зобов`язана повернути переплачену суму соціальної допомоги в розмірі 74265 грн. 59 коп. до 01.10.2018 (аркуш справи 38).

31.08.2018 Управління соціальної політики Тернопільської міської ради видано наказ №76 «Про припинення допомоги» у пункті 1 якого вказано, що начальнику відділу з прийняття рішень щодо надання соціальних допомог з 01.08.2018 припинити призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та позбавити права на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 01.08.2018 по 31.01.2019 та у пункті 2.2 якого вказано забезпечити повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Не погодившись із вищенаведеними пунктом 1 та пунктом 2.2 наказу позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі - Закон №1768-III) визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї; прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення; а середньомісячний сукупний доход сім`ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Відповідно до статті 3 Закону №1768-III право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Згідно положень статті 4 цього ж Закону заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

У відповідності до статті 7 Закону № 1768-III державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:

працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;

у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо:

у складі сім`ї є особа з інвалідністю;

у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Призначена державна соціальна допомога може бути зменшена до 50 відсотків її розміру у разі невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування.

Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Таким чином, виплата соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям припиняється у разі, коли уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї при зверненні до відповідного державного органу із заявою про надання державної соціальної допомоги навмисно подав недостовірні відомості або приховав відомості при призначенні зазначеної допомоги та виплачені її розміру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 травня 2019 року у справі № 715/2095/16-а.

При цьому, призначення соціальної допомоги, у випадку передбаченому частиною другою статті 7 Закону № 1768-III, є правом, а не обов`язком суб`єкта владних повноважень, і за умови дотримання порядку, передбаченого статтею 4 Закону № 1768-III, зокрема, подання декларації про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї.

Тобто, якщо б заявник (у малозабезпеченій багатодітній сім`ї якого виховуються троє або більше дітей віком до 18 років) в декларації про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї не приховав дані про інше наявне майно, зокрема, наявність кількість автомобілів у членів сім`ї заявника, то суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення про відмову у наданні такому заявнику соціальної допомоги.

Відповідно до пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року (далі - Порядок № 250) у призначенні допомоги може бути відмовлено у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Крім того, пунктом 12 Порядку № 250 передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Згідно з пунктом 25 цього Порядку виплата раніше призначеної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надмірно виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Таким чином, виплата соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям припиняється у разі, коли уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї при зверненні до відповідного державного органу із заявою про надання державної соціальної допомоги навмисно подав недостовірні відомості або приховав відомості при призначенні зазначеної допомоги та визначенні її розміру.державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при призначенні державної соціальної допомоги відповідачем було повідомлено про відмову в призначенні або припиненні виплат призначених допомог або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. В заявах про призначення соціальної допомоги позивачка власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність з згідно чинним законодавством України, та одночасно дала згоду на збір інформації про сім`ю та доходи, що необхідно для призначення допомог.

Крім того, факт володіння вищенаведеними транспортними засобами та факт продажу підтверджується інформацією наданою Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та інформацією наданою на запит адвоката від 26.06.2019 №31/19/1-в-7.

Таким чином, встановлені судом обставини та системний аналіз зазначених вище правових норм свідчать про правомірне припинення призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 , у зв`язку з поданням недостовірних відомостей про доходи, а також про обґрунтоване позбавлення права на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року, у відповідності до пункті 1 оскаржуваного наказу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 76 від 31.08.2018 року «Про припинення допомоги».

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року по справі №462/2557/16-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Щодо посилання позивача та зазначеного в апеляційній скарзі на те, що при винесенні пункту 2.2 оскаржуваного наказу, яким зобов`язано позивачку повернути виплачену соціальну допомогу у повному розмірі, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради не враховано вимог пункту 28 Порядку №250 щодо врахування матеріального стану сім`ї при визначенні обсягу надміру виплачених коштів та встановлення строків їх повернення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 28 Порядку №250 якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Згідно пункту 14 Порядку №250 розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.02.2002 за № 112/6400, було затверджено Методику обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги.

Згідно пункту 5.19 вказаної Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема, доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів (за виключенням сум, які були використані на лікування або подолання наслідків надзвичайної ситуації у розмірі не менше 10 прожиткових мінімумів на одну особу з розрахунку на місяць, за умови документального підтвердження).

Як вбачається із наданого відповідачем розрахунку середньомісячного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги (аркуші справи 168-169) до розміру розрахунків сукупного доходу включалися всі доходи сім`ї позивачки, а також включався отриманий дохід від продажу вищевказаних автомобілів, а саме 49470,00 грн за квітень 2017 та 52000,00 грн за жовтень 2017.

Також, суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що ними включено до розміру сукупного доходу суму в розмірі 52000,00 грн замість 40000,00 грн, за продаж автомобіля марки CITROEN EVASION, згідно інформації наданої Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, однак різниця в розмірі 12000,00 грн. не впливає на правомірність прийнятого рішення.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення в частині пункту 2.2 наказу № 76 відповідача від 31.08.2018 «Про припинення допомоги» щодо повернення надміру виплачених коштів ОСОБА_1 прийняте на підставі та у спосіб, що визначені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Колегія суддів зауважує, що в повідомленні про припинення соціальної допомоги від 29 серпня 2018 року №56 позивачці був встановлений строк повернення суми соціальної допомоги в строк до 01 жовтня 2018 року (аркуш справи 132).

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Перевіряючи всі доводи скаржника, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року) зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини у пункті 32 рішення по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch v. the United Kingdom, № 44277/98).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic, № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Аналізуючи поняття «якість закону», Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Згідно з уже сталою практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах «Сєрков проти України», заява № 39766/05, пункт 51; «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України», заява № 33014/05, пункт 51, 52; «Свято-Михайлівська Парафія проти України», заява № 77703/01, пункт 115; «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), № 18139/91, пункт 37; «Санді Таймс» проти Об`єднаного Королівства» (№1) («SundayTimes v. The United Kingdom (№ 1) 6538/74 пункти 48-49); «Мелоун протии Об`єднаного Королівства» («Malone v. The United Kingdom»), № 8691/79, пункт 66); «Маргарета і Роджер Андерссон проти Швеції» («Margareta and Roger Andersson v. Sweden»), заява №12963/87, п. 75; «Круслен проти Франції» (Kruslin v. France), № 11801/85, п. 27; «Ювіг проти Франції» (Huvig v. France), № 42921/09, пункт 26; «Аманн проти Швейцарії» (Amann v. Switzerland), заява №27798/95, пункт 56).

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивачка подавала заяви і декларації на отримання субсидії без зазначення всіх достовірних відомостей щодо майна її сім`ї, а тому після проведення перевірки, отриманням доказів відповідачем поданих до суду, пункти 1 та 2.2 наказу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 31 серпня 2018 року № 76 «Про припинення допомоги» щодо припинення призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 з 01.08.2018 та позбавлення права на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 з 01.08.2018 по 31.01.2019, щодо забезпечення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 в сумі 74265,59 грн. є правомірними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, наказ прийнятий з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з врахуванням майнового стану сім`ї позивачки, а тому судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року по справі № 500/573/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови складено 25.11.2019