Справа № 160/8871/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Справа № 160/8871/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
11.09.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ» (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ДФС, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про проведення фактичної перевірки ТОВ «СКАЙТОРГ» № 4829-п від 13.08.2019.
Позов мотивовано тим, що відповідачем у наказі про проведення фактичної перевірки не визначено підстави для її проведення. Крім того, посилання в оскаржуваному наказі на статтю 102 Податкового кодексу України з метою визначення періоду діяльності підприємства є недостатнім для ідентифікації цього періоду. Також, направлення на перевірку не були вручені позивачу. Вищевказані порушення свідчать про протиправність оскаржуваного наказу та є підставами для його скасування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/8871/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
28 жовтня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДФС у Дніпропетровській області на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що наказ про проведення фактичної перевірки позивача прийнято у відповідності до чинних норм податкового законодавства, мотивуючи свої доводи наступним.
Оскаржуваний наказ містить чітку підставу для здійснення перевірки, визначену підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України здійснення визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Контролюючим органом було здійснено аналіз підприємств, які зареєстрували акцизні склади в системі електронного адміністрування пального, але згідно бази даних виданих ліцензій ІС «Податковий блок» не отримали ліцензії на право торгівлі/зберігання пального, зокрема встановлено виторги підприємством ТОВ «СКАЙТОРГ».
У зв`язку з отриманням службової записки від управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів про перелік суб`єктів господарювання, які не отримали ліцензії на право торгівлі пальним та на підставі наказу з метою проведення фактичної перевірки позивача, було здійснено виїзд за адресою АЗС № 12 ТОВ «СКАЙТОРГ»: м. Дніпро, вул.. Павлова, 16-в.
Керівнику АЗС ТОВ «СКАЙТОРГ» ОСОБА_1 вручено копію наказу та пред`явлено направлення про проведення перевірки. Однак, керівником АЗС у допуску працівників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки було відмовлено, оскільки наказ є неправомірним.
Щодо строку проведення перевірки, відповідач зазначає, що статтею 102 Податкового кодексу України передбачено проведення перевірки не пізніше закінчення 1095 днів.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ» є 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
Згідно з доповідною запискою начальника відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів за № 1142/04-36-40-01-24 від 12.08.2019, управлінням аудиту надано перелік СГ, у яких є виторги по зареєстрованим РРО, на підставі чого запропоновано розглянути питання щодо проведення фактичних перевірок відповідних суб`єктів господарювання.
13.08.2019 Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, керуючись ст. 20, абз.1 п. 75.1, пп.75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу, прийнято наказ № 4829-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «СКАЙТОРГ».
На підставі наведеного наказу та направлення на проведення перевірки №5485 від 13.08.2019 посадовими особами відповідача було здійснено вихід на перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , однак, керівником АЗС№ 13 було відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у зв`язку з його незаконністю незаконністю прийняття наказу про перевірку.
Про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки позивача складено акт.
Позивач вважає, що наказ про проведення фактичної перевірки прийнято контролюючим органом з порушенням норм чинного законодавства, тому звернувся до суду з цим позовом.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України)
Згідно з підпунктами 191.1.4, 191.1.14 пункту 191 статті 191 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст. 193 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Згідно підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Вимогами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 ПК Кодексу. (пункт 80.5 статті 80 ПК України).
Приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у наказі на проведення фактичної перевірки обов`язково зазначаються, крім іншого, підстави для проведення перевірки, визначені цим ПК України та період діяльності, який буде перевірятися.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено відсутність у оскаржуваному наказі про проведення фактичної перевірки зазначених вище обов`язкових відомостей.
Зазначення у оспорюваному наказі, що його прийнято на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що регулюють питання проведення перевірки, не свідчить про зазначення конкретної чіткої підстави для проведення такої фактичної перевірки, що є порушенням приписів пункту 81.1 статті 81 ПК України, з огляду на те, що такими підставами для перевірки можуть бути інформація щодо того, в рамках яких заходів контролюючим органом встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлено операції (дата операції, характер та наслідки такої операції), що не відповідають вимогам податкового законодавства.
Отже, інформація, як підстава для проведення фактичної перевірки у оспорюваному наказі відсутня.
Посилання відповідача на статтю 102 Податкового кодексу України з метою визначення періоду діяльності позивача, який охоплюється предметом перевірки, є недостатнім для ідентифікації цього періоду. Період тривалістю 1095 днів має декілька початкових дат, що, у свою чергу, унеможливлює та суттєво ускладнює розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу.
Разом з тим, оформлення наказу на проведення фактичної перевірки з порушенням вищенаведених вимог є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржуваний наказ оформлено з порушенням приписів пункту 81.1 статті81 Податкового Кодексу України.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України)
Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 2509 від 15 серпня 2019 року та, які підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна