Справа № 554/3289/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.Справа № 554/3289/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Старостіна В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника відповідача Козченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 01.08.2019 року, суддя Микитенко В.М., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, повний текст складено 01.08.19 року по справі № 554/3289/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням, в якому просила суд:

- зобов`язати Полтавське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області подати звіт про виконання судового рішення Октябрського районного суду від 04.07.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області у повному обсязі за весь період сплати заниженої пенсії з дати виходу на пенсію за віком 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року дати, від якої здійснено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу та заробітку за 2008-2009 роки із включенням для нарахування до пенсії кошти у сумі 228390,53 грн., які нараховані та виплачені Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Полтавській області за час вимушеного прогулу за 2008-2009 роки з врахуванням сплачених внесків до Пенсійного Фонду України щомісячно у 2008-2009 роках з розбивкою сум заробітку помісячно за 2008-2009 роки, згідно наданих довідок;

- притягнути до відповідальності посадову особу, що допустила порушення при нарахуванні їй пенсії при виході на пенсію за віком, що призвело до штучного заниження розміру пенсії від самого початку її нарахування;

- зобов`язати ПОУПФУ сплатити ОСОБА_1 суму недорахованої заборгованості по пенсії з вини відповідача у розмірі, встановленому законодавством з урахуванням індексації за весь минулий період невикористання пенсії позивачем у повному обсязі з 01.08.2015 року.

В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_1 зазначено, що рішення по справі №554/3289/17 набрало законної сили, проте, до теперішнього часу відповідачем зазначене рішення суду не виконано.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 01.08.2019 клопотання ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Полтавське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області протягом 20 днів з моменту набрання чинності даною ухвалою, подати звіт про виконання судового рішення Октябрського районного суду від 04.07.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області у повному обсязі за весь період сплати заниженої пенсії з дати виходу на пенсію за віком 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року дати, від якої здійснено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу та заробітку за 2008-2009 роки із включенням для нарахування до пенсії коштів у сумі 228390,53 грн., які нараховані та виплачені Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Полтавській області за час вимушеного прогулу за 2008-2009 роки з врахуванням сплачених внесків до Пенсійного Фонду України щомісячно у 2008-2009 роках з розбивкою сум заробітку помісячно за 2008-2009 роки, згідно наданих довідок.

У задоволенні решти клопотання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині задоволення клопотання позивача, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд ухвалити нове рішення суду, яким скасувати оскаржувану ухвалу в цій частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 замінено відповідача по справі Полтавське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

14.11.2019 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про проведення розгляду справи за її відсутності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 18.11.2019 представник відповідача підтримав свою правову позицію по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.07.2017 року повністю задоволено позов ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавській області та зобов`язано Полтавське об`єднане управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу та заробітку за 2008-2009 роки із включенням для нарахування до пенсії коштів у сумі 228390,53 грн., які нараховані та виплачені Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Полтавській області за час вимушеного прогулу за 2008-2009 роки з врахуванням сплачених внесків до Пенсійного Фонду України щомісячно у 2008-2009 роках із розбивкою сум заробітку щомісячно за 2008-2009 роки, згідно наданих довідок.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 року постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 04.07.2017 року у справі №554/3289/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПОУПФУ без задоволення.

Вказана постанова набрала законної сили 05.10.2017 року.

Також встановлено, що ОСОБА_1 вийшла на пенсію за віком 01.08.2015 року та розрахунком призначеної пенсії за віком їй як, застрахованій особі, незаконно зменшено період страхового стажу та розмір середньомісячної заробітної плати, з якої нарахована пенсія за віком, як наслідок зменшено коефіцієнт стажу та заробітку, внаслідок чого відбулось призначення пенсії за віком без урахування наявного у неї страхового стажу».

Частиною 2 статті 46 закону №1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати доходів.

ПОУПФУ здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та їй сплачено заборгованість по виплаті заниженої пенсії лише з 01 січня 2017 року, тобто з дати визначеної відповідачем на власний розсуд, а не з дати виходу ОСОБА_1 на пенсію за віком з 01.08.2015 року. За період з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2017 року ПОУПФУ заборгованість по пенсії ОСОБА_1 не сплачено, не зважаючи на те, що відповідачем здійснено необхідні донарахування за 2008-2009 роки, що передували даті виходу на пенсію ОСОБА_1 за віком 01.08.2015 року та автоматично увійшли до нового розміру пенсії.

Таким чином, ПОУПФУ відмовилось зробити перерахунок пенсії за весь період від початку нарахування пенсії у зв`язку з виходом на пенсію з 01 серпня 2015 року, що є невиконанням рішення суду.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області підготовлено вимогу від 12.12.18 року за № 151, відповідно до якої, згідно мотивувальної частини рішення суду встановлено, що розрахунком призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 , як застрахованій особі, незаконно зменшено строк страхового стажу та розмір середньомісячної заробітної плати, з якої нарахована пенсія за віком, і як наслідок, зменшено коефіцієнт стажу та заробітку, внаслідок чого відбулось призначення пенсії за віком без урахування наявного у неї страхового стажу (з самого початку призначення пенсії) та зобов`язано ПОУПФУ виконати вищезазначене рішення суду в повному обсязі.

У відповіді за № 9886/02-24 від 08.11.2017 року за підписом першого заступника начальника Головного управління пенсійного фонду України Носенка В.M., направленій ОСОБА_1 , зазначено, що оскільки судом не покладено зобов`язань щодо перерахунку пенсії останньої з більш раннього строку, підстави для його здійснення відсутні.

При цьому, ПОУПФУ здійснює перерахунок розміру пенсії з врахуванням сум заробітної плати та проведених виплат внесків ОСОБА_1 за 2008- 2009 роки. Саме в цьому і полягав позов, оскільки у добровільному порядку, без втручання суду, ПОПФУ відмовлявся здійснити правильне нарахування пенсії від початку її встановлення 01.08.2015 року. При зарахуванні вказаних виплат за 2008-2009 роки, занижений розмір пенсії при виході ОСОБА_1 на пенсію за віком 01.08.2015 року, автоматично необхідно було змінити у бік збільшення встановлений 01.08.2015 року занижений (без врахування виплат) розмір пенсії при виході за віком та логічно і необхідно здійснити виплати заборгованості від початку призначення невірного (заниженого) розміру пенсії - з дати виходу на пенсію за віком, 01.08.2015р.

Враховуючи не виконання відповідачем вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили, позивач звернулась до суду з клопотанням щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про часткове задоволення клопотання позивача щодо подачі звіту про виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 04.07.2017 року по справі № 554/3289/17 має зобов`язальний характер, а обставини її невиконання дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від її виконання, тому наявні об`єктивні підстави для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч. 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № П-рп/2012).

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що полягання на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала встановлення остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо, адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції, пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, розцінюється як складова частина судового розгляду (п.43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Ініціювання судового контролю щодо виконання суб`єктом владних повноважень постанови суду може здійснюватись в будь-який час після її оголошення, при цьому нова адміністративна справа судом не порушується (судовий контроль ст. 382 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду змінила підхід до правил застосування судового контролю, визначений у постанові Пленуму ВАСУ № 3 від 13 березня 2017 року "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України".

ВАСУ вважав, що суд першої чи апеляційної інстанції може застосувати судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі під час прийняття постанови у справі.

Натомість Велика Палата ВС України вважає, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подане й задоволене судом вже після ухвалення рішення у справі.

Відповідний висновок міститься в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі №800/592/17 .

З огляду на викладене, колегія суддів зосереджує увагу на тому, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Як свідчать матеріали справи, постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 04.07.2017 року по справі № 554/3289/17 має зобов`язальний характер, а обставини його невиконання дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від його виконання.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення заяви в частині встановлення судового контролю у спосіб зобов`язання відповідача протягом 20 робочих днів з моменту набрання законної сили вказаною ухвалою, подати звіт про виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 04.07.2017 року по справі № 554/3289/17.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 01.08.2019 року по справі № 554/3289/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 22.11.2019 року