Справа № 160/6412/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року Справа № 160/6412/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради, виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
10.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської міської ради (далі - відповідач-1), виконавчого комітету Нікопольської міської ради (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень від 22.10.2019 року, просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.08.2019 року о 14:00 год. (а.с. 2).
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 07.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за правом спадкування на 5/11 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, від батька ОСОБА_2 та за договором дарування на 6/11 частини житлового будинку цією ж адресою, від матері ОСОБА_3 , з 1988 року він став єдиноосібним власником будинку та прилеглої до нього території. За даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.02.1984 року, площа земельної ділянки становить 0,0754га. У зв`язку із розширенням родини в 1988 році виникла необхідність у використанні додаткових площ для господарського обслуговування будинку, тому ним особисто було очищено від сміття занедбану, безхозну частину земельної ділянки площею 0,0246га прилеглої до належного йому домоволодіння. Отже, понад тридцять років і до сьогодні він безперешкодно, добросовісно, відкрито, безперервно користується (володіє) земельною ділянкою для господарського обслуговування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,10 га, яка складається із встановлених відповідними документами на житловий будинок 0,0754 га та додатковими 0,0246 га, якими він користується без відповідних документів. Оскільки, ніхто протягом всього строку користування ним додатковими площами в розмірі 0,0264га не заявив прав на цю частину земельної ділянки, вважаю себе власником домоволодіння (земельної ділянки та розташованого на ній будинку з надвірними будівлями) загальною площею 0,10 га. У звязку з чим, з метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою для приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,10 га 02.10.2018 року звернувся з заявою про внесення змін до рішення Нікопольської міської ради №10-37/VІІ від 22.06.2018 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м . Нікополі, Дніпропетровської області » в частині збільшення площі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 0,06 га до 0,10 га. Проте, листом від 03.04.2019 року № 1800/19 отримав відмову, з аргументацією недостатньою для вмотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та з порушенням визначених законодавством строків, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
14.11.2019 року представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
20.08.2019 року та 10.10.2019 року представником відповідачів подано письмові пояснення на позов, в обґрунтування яких зазначено, що виконавчим комітетом Нікопольської були здійснені всі заходи щодо розгляду звернень позивача та підготовки проекту рішення про внесення змін попереднього рішення міської ради, у зв`язку з чим вимога про визнати протиправною бездіяльності є безпідставною та не обґрунтованою. Крім того, за наслідками звернення позивача листом від 03.04.2019 року № 1800/19 повідомлено про результати за його зверненням, а саме, що згідно п. 8 Протоколу засідання постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування вирішено надати ОСОБА_1 вмотивовану відмову, оскільки земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою для приватизації, зайнята ним самовільно, при цьому призначена для розташування лікарень, поліклінік, амбулаторій та її відведення під розміщення садибної забудови не допускається. Враховуючи викладене у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.
Представник відповідачів у судове засідання не прибув, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, у зв`язку із службовою зайнятістю.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи сторін, клопотання представників сторін про розгляд справи без їх участі, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає у домоволодінні, власником якого є, за адресою: АДРЕСА_4 .
З метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою для приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 21.02.2018 року представник ОСОБА_1 - Сузанська Н.С. через відділ «Центр надання адміністративних послуг м. Нікополя» звернулась до міського голови Нікопольської міської ради Фісака А.П. із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,600 га, розташовану по АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду вказаної заяви постійною комісією Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування підготовлено проект рішення, який винесено на сесію міської ради та рішенням Нікопольської міської ради від 22.06.2018 року № 10-37/VІІ ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0600 га.
02.10.2018 року ОСОБА_1 через відділ «Центр надання адміністративних послуг м. Нікополя» звернувся із заявою щодо внесення змін до рішення Нікопольської міської ради від 22.06.2018 № 10-37/VІІ «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м . Нікополі, Дніпропетровської області» у зв`язку із збільшенням площі земельної ділянки з 0,0600 га до 0,1000 га.
За результатами опрацювання вказаної заяви та додатку матеріалів до нього підготовлено проект рішення міської ради «Про внесення змін до рішення Нікопольської міської ради від 22.06.2018 року № 10-37/VІІ «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м . Нікополі, Дніпропетровської області ».
Проте, 25.02.2019 року пунктом 8 Протоколу засідання постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування вирішено надати ОСОБА_1 вмотивовану відмову.
Так, на виконання протоколу від 25.02.2019 року постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування, виконавчими комітетом Нікопольської міської ради підготовлено лист від 03.04.2019 року № 1800/19, який ОСОБА_1 отримав у відділі «Центр надання адміністративних послуг м. Нікополя» 08.04.2019 року, що підтверджується матеріалами справи.
08.04.2019 року представник ОСОБА_1 - Сузанська Н.С . звернулась до міського голови Нікопольської міської ради Фісака А.П. із скаргою про бездіяльність органів місцевого самоврядування.
08.05.2019 року представник ОСОБА_1 - Сузанська Н.С. зареєструвала електронне звернення на гарячій урядовій лінії за №СУ-9318237, в якому викладена скарга про бездіяльність органів місцевого самоврядування, що полягає у несвоєчасному наданні або не наданні відповідей на звернення стосовно приватизації земельної ділянки площею 0,10 га.
Листом від 15.05.2019 року № 993 ОСОБА_1 повідомлено, що його питання неодноразово було винесено на розгляд засідання постійної комісії, а саме:11.12.2018 року, 05.02.2019 року та 25.02.2019 року. Крім того, зазначено, що згідно експлікації земельної ділянки відображеної у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.02.1984 року, площа земельної ділянки фактично становить 754 кв.м. або 0,0754 га та рекомендовано звернутись з заявою та вказати площу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , з 0,0600 га на 0,0754 га.
Листами від 21.05.2019 року № 1038 та №1043 ОСОБА_1 повідомлено про результати проведення службового розслідування та за його зверненнями, відповідно до яких посадовим особам виконавчого комітету Нікопольської міської ради вказано на порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 , встановлених інформаційною та технологічною картками адміністративної послуги, та попереджено їх про недопущення в подальшому подібних фактів.
Отже, спір між сторонами виник з підстав бездіяльності відповідачів щодо несвоєчасного надання відповідей на звернення позивача, а також протиправної відмови у внесенні змін до рішення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що з метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою для приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 21.02.2018 року представник позивача звернулась до відповідача-1 із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,600 га, розташовану по АДРЕСА_1 .
Проте, лише 22.06.2018 року Нікопольською міською радою було прийнято рішення № 10-37/VІІ «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м . Нікополі, Дніпропетровської області », тобто з порушенням законодавчого строку, встановленого ст. 118 Земельного Кодексу, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.
У подальшому, 02.10.2018 року позивач звернувся із заявою щодо внесення змін до вказаного рішення Нікопольської міської ради від 22.06.2018 № 10-37/VІІ, у якій просив внести зміни до рішення у зв`язку із збільшенням площі земельної ділянки з 0,0600 га до 0,1000 га.
Судом встановлено, що завізований відділами та управліннями виконавчого комітету проект рішення було направлено на розгляд постійної комісії з питань містобудування та землекористування.
Так, в п. 19 Протоколу засідання постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування від 11.12.2018 року зазначено - «питанні на розгляді».
Листом від 05.02.2019 року № 117/19 проект рішення повторно направлено на розгляд постійної комісії з питань містобудування та землекористування.
Відповідно до п. 20 Протоколу засідання постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування від 05.02.2019 року, зазначено - «питання на розгляді».
Листом від 25.02.2019 року № 224/19 проект рішення вкотре було направлено на розгляд постійної комісії з питань містобудування та землекористування.
Відповідно до п.8 Протоколу засідання постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування від 25.02.2019 року, вирішено - «надати вмотивовану відмову».
На виконання протоколу від 25.02.2019 року постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування, виконавчим комітетом Нікопольської міської ради підготовлено лист від 03.04.2019 року № 1800/19, на ім`я ОСОБА_1 .
У подальшому позивач звертався із скаргами та електронними зверненнями на гарячу урядову лінію щодо бездіяльності органів місцевого самоврядування, на які листом від 15.05.2019 року № 993 відповідач-2 повідомив, що його питання неодноразово виносилось на розгляд засідання постійної комісії, та зазначено, що згідно експлікації земельної ділянки відображеної у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.02.1984 року, площа земельної ділянки фактично становить 754 кв.м. або 0,0754 га та рекомендовано звернутись з заявою та вказати площу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , з 0,0600 га на 0,0754 га.
Крім того, судом встановлено, що листами від 21.05.2019 року № 1038 та №1043 ОСОБА_1 повідомлено про результати проведення службового розслідування та за його зверненнями.
Так, службовим розслідуванням встановлено, що відповідно посадовими особами виконавчого комітету Нікопольської міської ради були порушені строки розгляду заяв ОСОБА_1 , та попереджено останніх про недопущення в подальшому подібних фактів.
Наведене свідчить, що відповідачем-1 та відповідачем-2 було виконано обов`язок щодо надання відповідей на звернення позивача, хоча із порушенням визначеного строку, що не заперечувалось представником відповідачів у судовому засіданні.
Отже, з боку Нікопольської міської ради та виконавчого комітету Нікопольської міської ради відсутня бездіяльність, оскільки останніми вчинялись дії щодо розгляду звернень, хоча із порушенням передбачених законодавством строків.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Положеннями ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
В ч. 1 ст. 122 ЗК України визначені повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, та зазначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частини 3 статті 78 ЗК України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Частиною 1 статті 84 ЗК України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно із п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як встановлено судом під час розгляду справи позивач звертався до відповідача-2 з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по АДРЕСА_1 площею саме 0,0600 га, оскільки відповідно до договору дарування від 05.07.1988 року отримав в дар будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0600 га.
Крім того, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 03.04.1984 року зазначена площа також 0,0600 га.
У зв`язку з чим, 22.06.2018 року Нікопольською міською радою було прийнято рішення № 10-37/VІІ «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м . Нікополі, Дніпропетровської області ».
У подальшому, 02.10.2018 року позивач звернувся із заявою щодо внесення змін до вказаного рішення Нікопольської міської ради від 22.06.2018 № 10-37/VІІ, у якій просив внести зміни до рішення у зв`язку із збільшенням площі земельної ділянки з 0,0600 га до 0,1000 га.
Як зазначає позивач у позовній заяві та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, частина земельної ділянки площею 0,0246 га прилеглої до належного йому домоволодіння використовується ним самовільно, без належних документів, оскільки була безхозною та занедбаною.
Однак, пунктом 8 Протоколу засідання постійної комісії Нікопольської міської ради з питань містобудування та землекористування 25.02.2019 року вирішено відмовити ОСОБА_1 , оскільки вказана площа земельної ділянки відповідно до «Плану зонування м. Нікополь», затвердженого рішенням сесії міської ради, віднесена до зони Г-5 (лікувальна зона) та призначена для розташування лікарень, поліклінік, амбулаторій.
Так, згідно відповіді ДП «Дніпромісто» №1-1154 від 03.05.2017 року на звернення міського голови Фісака А.П. про можливість відведення частини лікарні під розміщення садибної забудови, розташованої по АДРЕСА_1 , зазначено, що відповідно до «плану зонування м. Нікополь» відведення земельних ділянок під розміщення садибної забудови не допускається.
Відповідно до статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Статтею 211 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.
Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Враховуючи, що земельна ділянка, площею 0,0246 га, прилегла до домоволодіння АДРЕСА_1 , перебуває у власності територіальної громади міста Нікополя, відведення якої під розміщення садибної забудови, згідно «Плану зонування м. Нікополь», не допускається, а також те, що дана земельна ділянка зайнята ОСОБА_1 самовільно, суд дійшов висновку, що виконавчий комітет Нікопольської міської ради правомірно відмовив ОСОБА_1 у внесенні змін до рішення Нікопольської міської ради №10-37/VІІ від 22.06.2018 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м . Нікополі, Дніпропетровської області » в частині збільшення площі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 0,06 га до 0,10 га, що викладена у листі від 03.04.2019 року вих. 1800/19.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині, та відповідно в частині про зобов`язання Нікопольської міської ради, внести зміни до рішення Нікопольської міської ради №10-37/VІІ від 22.06.2018 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м. Нікополі, Дніпропетровської області», яка є похідною, є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець