Справа № 360/4133/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

20 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4133/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихонова І.В.,

секретаря судового засідання Таращенко О.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Пічугіна І.В.

представник 1-го відповідача: Матусевич Р.М.,

представник 2-го відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач або ГУ ПФУ в Луганській області), в якому просить:

- визнати дії третьої особи неправомірними у частині підготовки матеріалів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення позивачу пенсії та зобов`язати оформити ці матеріали належним чином, згідно законодавства, чинного на день звільнення та рішень суду по справі 812/74/18, зазначивши у поданні для призначення пенсії вислугу років для призначення мені пенсії станом на 22 січня 2016 року у календарному обчисленні - 24 роки 09 місяців 18 днів, із зарахованою до неї пільговому обчисленій часу участі в антитерористичній операції 02 роки 08 місяців 12 днів.

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.09.2019 № 24 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно особистої заяви від 28.08.2019.

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХП, згідно особистої заяви від 28.08.2019.

Ухвалою від 23.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду належним чином оформлений адміністративний позов відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України та копію позовної заяви з додатками для надіслання відповідачу, в якому слід визначитися із колом відповідачів у справі або привести у відповідність до вимог ст. 169 КАС України позовні вимоги.

На виконання вимог ухвали суду 30.09.2019 від позивача надійшла уточнена позовна заява до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач 1 або ГУ НП в Луганській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (відповідач 2 або ГУ ПФУ в Луганській області), в якій просить:

- визнати дії першого відповідача неправомірними у частині підготовки матеріалів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення позивачу пенсії та зобов`язати оформити ці матеріали належним чином, згідно законодавства, чинного на день звільнення та рішень суду по справі 812/74/18, зазначивши у поданні для призначення пенсії вислугу років для призначення мені пенсії станом на 22 січня 2016 року у календарному обчисленні - 24 роки 09 місяців 18 днів, із зарахованою до неї пільговому обчисленій часу участі в антитерористичній операції 02 роки 08 місяців 12 днів.

- визнати протиправним та скасувати рішення другого відповідача від 06.09.2019 № 24 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно особистої заяви від 28.08.2019.

- зобов`язати другого відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХП, згідно особистої заяви від 28.08.2019.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.08.2018 у справі № 812/74/18 було визнано протиправними дії відповідача 1 в частині незарахування ОСОБА_1 у наказі № 19 о/с від 19.01.2016, яким ОСОБА_1 був звільнений відповідно до Закону України Про національну поліцію за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016 до календарної вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні), на пільгових умовах час участі в АТО. Зобов`язано відповідача 1 обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про національну поліцію за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (22 поки 1 місяць 4 дні), на пільгових умовах час участі в АТО один місяць служби за три місяці.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 суд зобов`язав першого відповідача обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про національну поліцію за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016. з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 22 поки 1 місяць 4 дні, з зарахуванням на пільгових умовах часу участі в АТО один місяць служби за три місяці.

03.09.2018 позивачем отримано виконавчий лист по адміністративній справі № 812/74/18.

04.10.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57358474.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 57358474, відповідачем 1 затверджено наказ від 19.10.2018 № 505 о/с у якому зазначено, що був частково змінений пункт наказу ГУНП в Луганській області 19.01.2016 № 19 о/с, а саме капітана поліції ОСОБА_1 (М-116402), старшого інженера Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП в Луганській області вважати звільненим за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчислення: 22 роки 01 місяць 06 днів, у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній операції: 02 роки 08 місяців 12 днів.

24.10.2018 виконавчою службою була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 57358474.

23.11.2018 винесена постанова виконавчої служби про відновлення виконавчого провадження № 5735874 за виконавчим листом виданим Луганським окружним адміністративним судом 03.09.2019.

14.12.2018 винесена постанова виконавчої служби про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 57358474 на відповідача 1.

Рішенням суду від 27.02.2019 по справі № 360/195/19 постанова про накладення штрафу була скасована. Враховуючи рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі № 360/195/19, виконавчою службою 06.06.2019 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 5735874.

Позивачем було подано позовну заяву до Луганського окружного адміністративного суду, за якою була відкрита адміністративна справа № 360/2499/19.

Згідно рішення суду по справі № 360/2499/19 встановлено, що відповідачем 1 здійснено розрахунок вислуги років для призначення пенсії капітану поліції ОСОБА_1 , старшому інженеру Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області, відповідно до якого вислуга років згідно з розрахунком на 22 січня 2016 року становить: - час служби у календарному обчисленні - 22 роки 01 місяць 06 днів; - час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 02 роки 08 місяців 12 днів; - вислуга років для призначення пенсії на 22 січня 2016 року становить 24 роки 09 місяців 18 днів.

28.08.2019 позивач подав заяву до сектору з питань пенсійного забезпечення ГУ НП в Луганській області про призначення пенсії та надав всі необхідні документи.

29.08.2019 позивач був запрошений до сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області для ознайомлення з поданням про призначення йому пенсії. При ознайомленні з даним документом виявлено порушення його складання, а саме, у поданні, з порушенням вимог постанови Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, була неправильно зазначена вислуга років для призначення пенсії.

11.09.2019 позивач отримав листа № 13429/03-01 від ГУ ПФУ в Луганській області з рішенням від 06.09.2019 № 24 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. В рішенні про відмову в призначенні пенсії зазначено, що керуючись нормами та умовами призначення пенсії за вислугу років відповідно пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних років та 6 місяців і більше. При цьому, згідно наданого витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 19.10.2018 № 505 о/с не вбачається, що розрахунок вислуги років має застосовуватись саме для призначення пенсії.

У зв`язку з викладеним позивачв не погоджуюсь з рішенням відповідача 2 та вважає його дії незаконними та необгрунтованими, прийнятими з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: відповідач 2 прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугою років з істотним порушенням вимог Конституції України. Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХП (далі - Закон 2262) та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Постанова 393).

Відповідач 2 при розгляді матеріалів для призначення позивачу пенсії, взяв до уваги вислугу років в календарному обчисленні, не зарахувавши до неї, час служби в пільговому обчисленні за період участі позивача в антитерористичній операції, підтверджений відповідною довідкою.

Також позивач зауважує, що положеннями статей 17-1, 17-2 Закону № 2262-ХІІ та постанови КМУ № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а тому, посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать положенням цих статей Закону № 2262-ХІІ та статті 23 Закону України Про державну кримінально-виконавчу службу України. Позивач зауважує, що у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а висловлено правову позицію, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. У вказаному рішенні зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

21.10.2019 представник відповідача 1 ГУ НП в Луганській області щодо заявлених позовних вимог заперечував, про що надав відзив на позовну заяву (аркспрю101-104).

В обгрунтування якого зазначив, що відповідно до п. 3.1.5 «Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей» затвердженої наказом МВС України від 25.06.2013 № 611, яка діяла на час виникнення спірних правовідношень, було передбачено, що обчислена вислуга років (у календарному порядку і окремо на пільгових умовах) вказується в наказі про звільнення.

На виконання рішення суду по справі № 812/74/18, у відповідності до п. 3.1.5 зазначеної Інструкції, наказом ГУ НП в Луганські й області від 19.10.2018 № 505 о/с було частково змінено пункт наказу ГУ НП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с в частині зарахування до вислуги років у календарному обчисленні - 22 роки 01 місяць 06 днів та у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній (без урахування календарної вислуги) при звільненні зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , яка складає 02 роки 08 місяців 12 днів.

Також зазначив, що наказ ГУ НП в Луганській області від 19.10.2018 № 505 о/с, як акт індивідуальної дії позивачем не оскаржується а тому не предметом позову у даній справі № 360/4133/49.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначенн (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей врегульований Постановою ПФУ № 3-1 від 30.01.2007, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції Україн 15.02.2007 за № 135/13402 (надалі Постанова).

Згідно з п. 12. Постанови, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідн документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Згідно додатка 2 Постанов в поданні про призначення пенсії зазначається вислуга років оголошена наказом.

В свою чергу 29.08.2019 року відповідачем було складено подання про призначення пенсії ОСОБА_1 у якому зазначено, що відповідно до наказу ГУ НП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с та від 19.10.2018 № 505 о/с капітан поліції ОСОБА_1 , старший інженер Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП в Луганській області, звільнено за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням).

Дата звільнення (виключення зі списків військової частини) 22.01.2016 року. Вислуга років станом на 22.01.2016 для призначення пенсії (відповідно до ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду) складає: у календарному обчисленні: 22 років 01 місяців 06 днів; у пільговому обчисленні: 02 років 08 місяців 12 днів.

Зазначив, що вислуга років яка зазначено у поданні від 29.08.2019 року про призначення пенсії ОСОБА_1 повністю співпадає вислуги рокії оголошених наказами ГУ НП в Луганської області від 19.01.2016 19 о/с та від 19.10.2018 № 505 о/с про звільнення позивача.

На підставі зазначеного просив у задовлоленні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у зявязку з необгрунтованістю.

25.10.2019 представник відповідача 2 ГУ ПФУ в Луганській області щодо заявлених позовних вимог заперечував, про що надав відзив на позовну заяву (аркспрю146-149).

В обгрунтування якого зазначив, що 29.08.2019 ГУ НП в Луганській області на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі № 812/74/18 надіслало до ГУ ПФУ в Луганській області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 разом із документами. 06.09.2019 головне управління винесло рішення про відмову в призначенні пенсії № 24.

В обгрунтуванні про відмову в призначенні пенсії за № 24 зазначив, що згідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, якщо вони звільнені зі служби, а саме: - з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відповідно до наданого разом з документами витягу з наказу від 19.10.2018 № 505 о/с вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчислені складає 22 роки 01 місяць 06 днів, у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній операції: 02 роки 08 місяців 12 днів.

Згідно подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 29.08.2019 та наказу про звільнення, його календарна вислуга років становить - 22 роки 01 місяць 06 днів, що не є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону №2262.

На підставі чого вважає, що ГУ ПФУ в Луганській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України, а позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за необгрунтованістю.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року прийнято позовна заява до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року за клопотанням представника позивача, судове засідання відкладено до 20 листопада 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечував щодо заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю з підстав, викладених у запереченні на позов.

В судове засіданні представник відповідача 2 не прибув, просив розглядати справу без його участі (арк.спр.149).

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 справа №812/74/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Луганськії області задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ НП в Луганській області в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 та зобов`язано ГУ НП в Луганській області оформити та подати до органу ПФ України документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років (арк.спр.32-35).

Постановою Донецькиого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2018 апеляційну скаргу ГУ НП в Луганській області задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії ГУ НП в Луганській області в частині н зарахування ОСОБА_1 у наказі № 19 о/с від 19.01.2016, яким він був звільненні відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016 до календарної вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні) на пільгових умовах час участі в АТО один місяць служби за три місяці.

- зобов`язано ГУ НП в Луганській області обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 ( зе власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні), на пільгових умовах час участі в АТО один місяць служби за три місяці (арк.спр.36-40).

Донецьким апеляційним адміністративним судом ухвалою від 26.09.2018 виправлено описку в резолютивній частині постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року шляхом викладення шостого абзацу її резолютивної частини в наступній редакції: зобов`язати Головне управлінню Національної поліції в Луганській області обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військово служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільненню ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 22 роки 1 місяць 4 дні, з зарахуванням на пільгових умовах часу участі в АТО один місяць служби за три місяці» (арк.спр.42-43).

На виконання вищезазначеного рішення суду по справі № 812/74/18, у відповідності до п. 3.1.5 зазначеної Інструкції, наказом ГУ НП в Луганські й області від 19.10.2018 № 505 о/с було частково змінено пункт наказу ГУ НП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с в частині зарахування до вислуги років у календарному обчисленні - 22 роки 01 місяць 06 днів та у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній (без урахування календарної вислуги) при звільненні зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , яка складає 02 роки 08 місяців 12 днів.

Відповідно до якого відповідачем 2 - ГУ НП в Луганській області складено подання про призначення пенсії ОСОБА_1 у якому зазначено, що відповідно до наказу ГУ НП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с та від 19.10.2018 № 505 о/с капітан поліції ОСОБА_1 , старший інженер Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП в Луганській області, звільнено за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) (арк.спр.105-106).

Дата звільнення (виключення зі списків військової частини) 22.01.2016.

Вислуга років станом на 22.01.2016 для призначення пенсії (відповідно до ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду) складає: у календарному обчисленні: 22 років 01 місяців 06 днів; у пільговому обчисленні: 02 років 08 місяців 12 днів (арк.спр.107).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом б статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по З0 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; З жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років при призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 22 календарних років та 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних років 6 місяців та виключний перелік періодів служби, які враховуються до календарної вислуги років.

Суд вважає помилковим посилання представника позивача на те, що в даному випадку для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років підлягає застосуванню саме постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393, якою позивачу для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - 24 роки 09 місяців 18 днів є безпідставними, оскільки згідно ч.4 ст. 9 КАС України (в редакції, чинній на момент постановлення рішень), у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п."а" ст.12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

Так, на виконання рішення суду по справі № 812/74/18, у відповідності до п. 3.1.5 зазначеної Інструкції, наказом ГУ НП в Луганські й області від 19.10.2018 № 505 о/с було частково змінено пункт наказу ГУ НП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с в частині зарахування до вислуги років у календарному обчисленні - 22 роки 01 місяць 06 днів та у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній (без урахування календарної вислуги) при звільненні зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , яка складає 02 роки 08 місяців 12 днів.

Відповідачем 2 - ГУ НП в Луганській області складено подання про призначення пенсії ОСОБА_1 у якому зазначено, що відповідно до наказу ГУ НП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с та від 19.10.2018 № 505 о/с капітан поліції ОСОБА_1 , старший інженер Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП в Луганській області, звільнено за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням). Дата звільнення (виключення зі списків військової частини) 22.01.2016. Вислуга років станом на 22.01.2016 для призначення пенсії (відповідно до ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду) складає: у календарному обчисленні: 22 років 01 місяців 06 днів; у пільговому обчисленні: 02 років 08 місяців 12 днів.

Судом встановлено, що вказане подання відповідає вимогам чинного законодавстава та судовому рішенню у справі № 812/74/18.

Тому, суд не вбачає підстав для визнання дії ГУНП у Луганській області неправомірними у частині підготовки матеріалів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення позивачу пенсії та зобов`язаня оформити ці матеріали належним чином, згідно законодавства, чинного на день звільнення та рішень суду по справі 812/74/18, зазначивши у поданні для призначення пенсії вислугу років для призначення мені пенсії станом на 22 січня 2016 року у календарному обчисленні - 24 роки 09 місяців 18 днів, із зарахованою до неї пільговому обчисленій часу участі в антитерористичній операції 02 роки 08 місяців 12 днів.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 22 календарних років та 6 місяців і більше; міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі № 806/1469/16.

Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 22 роки 01 місяця 06 днів.

Відповідно, суд дійшов висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всі інші твердження позивача не спростовують тієї обставини, що для отримання права на призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено, відповідно, не можуть вплинути на рішення суду по справі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що на день звільнення позивача зі служби його календарна вислуга років не відповідає умовам призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення від 06.09.2019 № 24 про відмову в призначенні пенсії, за вислугою років згідно особистої заяви від 28.08.2019, відповідно у суду відсутні підстави для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 листопада 2019 року.

Суддя І.В. Тихонов