Справа № 460/1149/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2019 року м. Рівне №460/1149/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Котелюк Т.І., відповідача 1: представник Кочубей О.Л., відповідача 2: представник Подвисоцька В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Рівненського обласного медико-соціальної експертизи про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи (далі іменується - відповідач 1), Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Рівненського обласного медико-соціальної експертизи (далі - відповідач 2), в якому позивач (з урахуванням збільшення позовних вимог) просить суд:

визнати протиправною (не законною) відмову відповідачів, внести зміни до пункту 6 та пункту 11 Довідки про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та Виписки з акта огляду МСЕК;

зобов`язати Костопільську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи внести зміни до Виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 та Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 у пункті 6. вказати, огляд повторний. у пункті 7. вказати 60% з 01.12.2018, внести відомості до пункту 9. про потребу у наданні соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі за фахом юрист; внести змін до пункту 2, та пункту 4. індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 про потребу в навчанні та професійній реабілітації; внести зміни до Акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 , 28.01.2019 у пункті 14. вказати, огляд повторний, у пункті 30.2. вказати потребує соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі за фахом юрист, у пункті 31.1. вказати 60 % повторно з 01.12.2018 по 01.02.2020, видалити всю інформацію, що вказана в пункті 31.2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставність відмови відповідача, оформленої листом внести зміни до пункту 6 і пункту 11 Довідки про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та Виписки з акта огляду МСЕК щодо того, шо огляд позивача був повторним, оскільки первинний медичний огляд він проходив 28.03.2017 про що свідчить відповідний висновок.

Наголошує, що відповідачем 2 була порушена встановлена законом процедура його експертного обстеження від 28.01.2019.

Стверджує, що при встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги, МСЕК повинно виходити тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов`язаних з ними станів. Натомість МСЕК, при вчиненні зазначених вище дій, всупереч приписам закону керувалось інформацією, яка містилась у листі Костопільського відділення Фонду соціального страхування України у Рівненській області, а також актом про нещасний випадок на виробництві від 07.05.2018, а тому з підстав, що попередні акти втратили чинність визначило, що медичний огляд є первинним.

Зауважує, що МСЕК направляло йому лист з проханням пройти позачерговий медичний огляд у зв`язку з втратою чинності актів розслідування нещасного випадку, проте, проведення такого огляду законодавством не передбачено.

Також вказує, що у відповідача 1 були відсутні законні підстави для здійснення його повторного медичного огляду, оскільки такий огляд осіб з інвалідністю проводиться один раз на три роки, а підстав проводити його раніше зазначеного строку не було.

З огляду на наведене вважає, що дії відповідачів щодо внесення інформації у Довідку про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та Виписку з акта огляду МСЕК про те, що такий огляд є первинним, а не повторним є протиправними, тому рішення про відмову у внесенні змін у такі документи є незаконною.

Відповідачем 2 22.07.2019 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог.

Зауважив, що Костопільська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія не може бути належним відповідачем у цій справі, оскільки вона є структурним підрозділом Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи без надання її статусу юридичної особи.

Вказав, що акт за формою Н-1 від 06.07.2019, який разом з іншими документами був підставою для проведення медичного обстеження позивача від 21.11.2017 і встановлення йому групи інвалідності втратив чинність.

Зазначив, що 07.05.2018 був затверджений новий акт про нещасний випадок на виробництві, який стався з ОСОБА_1 про що він був повідомлений листом Костопільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. За таких обставин позивача було запрошено пройти огляд відповідно до чинного акту. Зауважив, що оскільки проведене Костопільською міжрайонною МСЕК обстеження було здійснено на підставі нового акту за формою Н-1, то і ступінь втрати професійної працездатності у відсотках визначалася йому вперше, а тому огляд був первинним, а не повторним, як вважає позивач.

Водночас вказав, що у разі незгоди позивача з рішенням МСЕК міг оскаржити його у порядку встановленому законом, проте таких дій не вчинив.

Повідомив, що з 06.07.2017 позивач втратив право на отримання страхових виплат до 07.05.2018 (затвердження нового акту) і для поновлення їх виплати йому було необхідно лише звернутися з відповідною заявою до Костопільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про що його неодноразово інформували. Відтак, вказує, що твердження позивача щодо позбавлення його належних виплат не відповідають дійсності. З огляду на наведене вважає, що жодних порушень законодавства при ухваленні оспорюваних рішень відповідачі не допустили. З тих підстав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач1 відзиву на позовну заяву не подав, з пояснень представника відповідача стало відомо, що він проти позову заперечує і просить у його задоволенні відмовити з підстав наведених у відзиві відповідача 2.

18.06.2019 позивач подав відповідь на відзив відповідача 2, обгрунтовуючи її тими ж аргументами на які він посилався у позовній заяві.

Ухвалою суду від 21.05.2019 прийняти позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 23.07.2019 підготовче засідання закрито і призначено розгляд справи по суті на 05 вересня 2019 року.

05 вересня 2019 року розгляд справи був відкладений на 15 жовтня 2019 року у зв`язку з перебуванням судді у щорічній оплачуваній відпустці.

15 жовтня 2019 року була оголошена перерва на 31 жовтня 2019 року для прибуття у судове засідання представника відповідача 2.

31 жовтня 2019 року була оголошена перерва на 07 листопада 2019 року для підготовки до судових дебатів.

07.11.2019 представник позивача у судовому засіданні позов (з врахуванням збільшення позовних вимог) підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити позовні вимоги, а представники відповідачів заперечили проти задоволення позову з підстав викладених у відзивах, просили відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності і одержує пенсію у розмірі 1452 грн (в листопаді 2017 року - 1355,2 грн) (а.с.27).

Рівненською обласною МСЕК№1 21.11.2017 було проведено обстеження позивача за результатами якого складений акт №465 від 28.12.2017 (а.с. 94-97), яким ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом, по зору, що підтверджується довідкою до акта огляду серії АВ №0947028 від 28.12.2017, а також довідкою «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії АБ №0001079 від 28.12.2017 (а.с. 13-14).

У п. 6 довідки «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги вказано, що проведений огляд був первинним, а згідно п.7 визначений ступінь втрати професійної працездатності» - 45 відсотків.

Встановлені обставини також підтверджуються висновком ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» №7256 від 06.12.2017.

Листом Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи від 02.01.2018 №8/01.12/18 ОСОБА_1 повідомлено, що йому визначено третю групу інвалідності, трудове каліцтво та 45 відсотків втрати професійної працездатності терміном на один рік.

15.06.2018 Костопільське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України направило лист до голів обласної МСЕК №1 і Костопільської міжрайонної МСЕК з проханням провести позачерговий огляд потерпілого від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 з врахуванням акту про нещасний випадок від 07.05.2018. Причиною для його надіслання стало те, що акти, якими було оформлено результати проведених розслідувань про нещасний випадок від 06.07.2017 і 14.03.2018 визнано такими, що втратили чинність (а.с. 50-51).

На підставі вказаного листа 06.07.2018 позивача було повідомлено про те, що йому необхідно звернутися до голови ЛКК Костопільської ЦРЛ для оформлення направлення на МСЕК для проведення позачергового огляду у зв`язку з втратою чинності акту №2 за формою Н-1 затвердженого 06.07.2017 (а.с. 52).

Відповідно до акту Костопільської міжрайонної МСЕК від 04.02.2019 №31 (а.с.98-103) ОСОБА_1 28.01.2019 пройшов огляд і за його результатами була видана довідка до акта огляду МСЕК серії АВ №0955671 від 04.02.2019 і довідкою «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії АБ №0031280 від 04.02.2019 (а.с. 13,15). Зі змісту цих документів випливає, що позивач визнаний особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом з ураженням органу зору.

Згідно з п. 6 довідки «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» проведений огляд був первинним. Пунктом 7 такої довідки визначений ступінь втрати позивачем професійної працездатності - 60 відсотків.

Індивідуальною програмою реабілітації ОСОБА_1 від 04.02.2019 №218 визначено потребу в його навчанні та професійній реабілітації. Зокрема, нею було встановлено відсутність необхідності у професійному навчанні позивача.

06.02.2019 ОСОБА_1 звернувся з запитом до голови Костопільської міжрайонної МСЕК, голови Рівненської обласної МСЕК, головного лікаря Рівненської обласної МСЕК про:

надання матеріалів його експертної справи і всієї інформації про нього, яка зберігається у Костопільській міжрайонній МСЕК;

надання копії консультативного висновку ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» №7256 від 06.12.2017;

виправлення описки у довідці «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» від 04.02.2019 про те, що він пройшов повторний огляд, а не первинний.

08.02.2019 позивач звернувся до головного лікаря Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи з запитом про надання публічної інформації, який за своїм змістом є його заявою з проханням:

надати йому для ознайомлення матеріали експертної справи, яка зберігається у Костопільській міжрайонній МСЕК;

зобов`язати Костопільську міжрайонну МСЕК виправити описку в акті і в довідці «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» від 04.02.2019 про те, що проведений огляд був повторним, а не первинним.

Листом Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи від 08.02.2019 №126/01-12/19 було надано відповідь на заяви позивача від 06.02.2019 і від 08.02.2019. Зокрема, йому повідомлялось, що запис вчинений у п.6 довідки «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» від 04.02.2019 не є опискою, оскільки огляд проводився на підставі чинного на момент його проведення акту форми Н1 затвердженого у травні 2018 року (попередні акти форми Н1 на основі яких проводились огляди втратили чинність), а тому ступінь втрати професійної працездатності у відсотках відповідно до такого документу визначалась вперше. Також зазначалось про можливість оскарження вказаного висновку МСЕК протягом місяця у разі незгоди з ним.

В подальшому, Рівненського обласним МСЕК повторно був надісланий лист позивачу від 14.02.2019 на його звернення від 08.02.2019, який крім зазначеної вище інформації додатково містив повідомлення про те, що для внесення змін у довідку про потребу соціальної допомоги для завершення навчання йому було необхідно звернутися до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з відповідною заявою. У випадку направлення цієї установою погоджувального листа, Костопільська міжрайонна МСЕК внесе корекцію до виписки з акту огляду МСЕК.

Не погоджуючись з рішеннями викладеними у листах від 08.02.2019 №126/01-12/19 та від 14.02.2019 №136/01-12/19 позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (стаття 3 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 7 Закону України від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями. Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Також визначається причина інвалідності та час її настання.

Проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 3 Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ) і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у містах Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні (пункт 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Згідно з пунктом 9 Положення інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Пунктом 21 Положення визначено, що у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної та професійної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання. Комісія відповідає за якість розроблення індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю та здійснює у межах своїх повноважень контроль за її виконанням.

Відповідно до пункту 22 Положення повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.

Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.

Згідно з пунктом 23 Положення у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ, яке за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи. В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер (пункт 24 Положення).

Відповідно до пункту 25 Положення рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Механізм встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків регулюються Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків затвердженим наказом МОЗ України від 05.06.2012 №420 (далі-Порядку).

Відповідно до п.п. 1.4 Порядку медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, за наявності:

акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н - 1, наведеною в додатку 4 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок);

акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П - 4, наведеною в додатку 17 до Порядку; медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання за формою, наведеною в додатку 16 доПорядку;

направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд), суду чи прокуратури;

направлення закладу охорони здоров`я, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 088/о).

Підпунктом 1.6 Порядку встановлено, що при встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов`язаних з ними станів.

Щодо доводів позивача про протиправність рішень відповідача 2 про відмову у викладених у листах від 08.02.2019 №126/01-12/19 та від 14.02.2019 №136/01-12/19 суд зауважує таке.

З приписів законодавства, якими врегульований порядок проведення медико-соціального експертного обстеження з метою встановлення інвалідності, вбачається, що відповідне рішення МСЕК приймається на підставі вивчення медичної документації та результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Так, Рівненською обласною МСЕК№1 21.11.2017 було проведено обстеження позивача за результатами якого складений акт №465 від 28.12.2017, яким ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом, по зору, що підтверджується довідкою до акта огляду серії АВ №0947028 від 28.12.2017, а також довідкою «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії АБ №0001079 від 28.12.2017.

Зазначений огляд був проведений за наявності всіх необхідних документів, які передбачені п.п. 1.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків обов`язків затвердженим наказом МОЗ України від 05.06.2012 №420 у тому числі і акту про нещасний випадок на виробництві, за формою Н-1, затвердженого 06.07.2017, що визнається учасниками справи.

Таке експертне обстеження було первинним, що вказано у п. 6 довідки «Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги».

Позивач з зазначеним вище рішенням МСЕК погодився і не оскаржував його в установленому законом порядку, а тому воно було чинним на 28.01.2019, тобто на дату проведення чергового його огляду Костопільською міжрайонною МСЕК.

Тому, втрата чинності акту про нещасний випадок на виробництві, за формою Н-1, затвердженого 06.07.2017 і наявність нового акту від 07.05.2018 не тягне за собою втрату чинності акту огляду і рішення Рівненської обласної МСЕК№1 від 28.12.2017.

З аналізу змісту нормативно-правових актів порядок проведення медико-соціальних оглядів з метою встановлення інвалідності суд дійшов висновку, що приписами закону не передбачена можливість проведення первинного огляду особи у зв`язку із втратою чинності документів, які стали підставою для здійснення попереднього обстеження, яким позивачу була встановлена група інвалідності і відповідно ступінь втрати професійної працездатності у відсотках.

Отже, з огляду на наведене суд відхиляє доводи відповідача 2 про те, що наступне медичне обстеження потерпілого від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 від 28.01.2019 було первинним.

Таке обстеження позивача здійснювалось на підставі звернення (листа) заінтересованої особи - Костопільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 15.06.2018.

Ухваленим за його результатами рішенням була збільшена ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 з 45 відсотків -60, що свідчить про настання змін у стані його здоров`я і працездатності.

Відтак, були наявні всі передумови з якими законодавство пов`язує проведення повторного огляду раніше визначеного строку, тобто до спливу трьох років з дати первинного обстеження.

З огляду на такі обставини суд вважає, що огляд позивача здійснений Костопільською міжрайонною МСЕК 28.01.2019 був повторним, а не первинним.

У зв`язку з цим відомості зазначені у п.6 довідки від 04.02.2019 виданої за його результатами є помилковими, а тому рішення відповідача 2 про відмову у виправленні таких недоліків викладені у листах від 08.02.2019 №126/01-12/19 та від 14.02.2019 №136/01-12/19 є протиправними і підлягають скасуванню.

Відтак, з метою повного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги позивача в наступній редакції, а саме: визнати протиправними та скасувати рішення Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, викладені у листах від 08.02.2019 №126/01-12/19 та від 14.02.2019 №136/01-12/19 і зобов`язати Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.02.2019 та від 08.02.2019 з урахуванням їх правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо тверджень відповідача 2, що Костопільська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи є неналежним відповідачем суд зазначає наступне.

Положення про медико-соціальну експертизу (п.11) встановлює права і обов`язки міських, міжрайонних і районних МСЕК.

Зокрема, міжрайонні МСЕК мають право визначати ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю спеціального автотранспорту і протипоказання до керування ним, а також має інші повноваження визначені цим Положенням.

Судом встановлено, що відповідач 1 здійснював щодо позивача публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства, а саме: визначав ступінь обмеження життєдіяльності позивача, потребу догляді або допомозі, реабілітації, групу інвалідності, тощо.

При цьому, наявність або відсутність статусу юридичної особи для визначення особи, яка має відповідати за позовом, не має значення, оскільки відповідно до положень пунктів 7, 9 ст. 4, частини 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачами у справах адміністративної юрисдикції можуть бути суб`єкти владних повноважень незалежно від того, чи є ці суб`єкти юридичними особами або ні.

Відтак, з цих підстав суд відхиляє доводи відповідача 2 про те, що Костопільська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи не може бути належним відповідачем у спірних правовідносинах.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що при здійсненні його огляду Костопільською міжрайонною МСЕК від 28.01.2019 була порушена визначена законодавством процедура, оскільки ці аргументи стосуються правомірності чи протиправності висновку ухваленого за результатами такого обстеження, а не рішень відповідача 2 про відмову у внесенні змін у документи прийняті за наслідками огляду, відтак не є предметом доказування у цій справі.

Щодо зобов`язання Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, внести зміни до медичних документів, а саме: Акту № 31/7 огляду МСЕК, ОСОБА_1 , 28.01.2019, індивідуальної програми реабілітації інваліда, Виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 суд зазначає таке.

Визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи входить до компетенції медико-соціальної експертизи.

Тобто, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань в той час як адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Завданням суду, при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка відповідності дій та рішень медико-соціальної експертної комісії положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі і до його компетенції не входить внесення змін у медичні документи позивача.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Інші доводи та аргументи, наведені сторонами, судом не оцінюються, позаяк не мають вирішального значення для правильного вирішення судового спору по суті.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач 2 не виконав повністю процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки при прийнятті спірних рішень, натомість позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи (вул. Словацького, буд. 10, м. Рівне, 33028; ), Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Рівненського обласного медико-соціальної експертизи (вул. Д. Галицького, 10, м. Костопіль, Рівненська обл.) - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, викладені у листах від 08.02.2019 №126/01-12/19 та від 14.02.2019 №136/01-12/19.

Зобов`язати Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.02.2019 та від 08.02.2019.

В задоволенні позовних вимог про:

визнання протиправною відмову відповідачів у внесенні змін до Акту № 31/7 огляду МСЕК, ОСОБА_1 , 28.01.2019, індивідуальної програми реабілітації інваліда, Виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 про те що, огляд повторний та про потребу у наданні соціальної допомоги для навчальному закладі за фахом юрист;

зобов`язання Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, внести зміни до Виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 та Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019 у пункті 6. вказати, огляд повторний. у пункті 7. вказати 60% з 01.12.2018, внести відомості до пункту 9. про потребу у наданні соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі за фахом юрист; внести змін до пункту 2, та пункту 4. індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 про потребу в навчанні та професійній реабілітації; внести зміни до Акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 , 28.01.2019 у пункті 14. вказати, огляд повторний, у пункті 30.2. вказати потребує соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі за фахом юрист, у пункті 31.1. вказати 60 % повторно з 01.12.2018 по 01.02.2020, видалити всю інформацію, що вказана в пункті 31.2. -

відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25 листопада 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.