Справа № 233/7147/19
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/7147/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., позивача ОСОБА_1 , відповідача Алексєєнка А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Алексєєнка Андрія Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серїі БАА № 620684 від 15.10.2019; провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка послалася на те, що 15 жовтня 2019 року відповідачем відносно неї було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 255 грн. У постанові відповідач стверджує про порушення нею п. 8.4 г ПДР України.

Дії поліцейського вважає протиправними, а постанову - незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права з таких підстав.

Так, відповідно до змісту оскаржуваної постанови серія БАА № 620684, вона 15.10.2019 о 15.10 рухаючись на автомобілі ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Костянтинівка, по вул. Мірошніченко, 70 порушила вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та п 8.4 г ПДР України.

Проте, вона не могла порушити вимогу дорожнього знаку через те, що на її шляху під час руху не було дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо». Зазначений знак встановлений лише на розділювальній смузі з лівого боку. Ймовірно в той час, як паралельно з її автомобілем, рухався вантажний автомобіль, він і закрив їй огляд та вона не мала змоги побачити зазначений знак.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України, дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є більше ніж дві смуги).

Відповідно до п. 1.2 ПДР України установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Згідно із Національним стандартом України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ) (п.10.1.11). Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні буті затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

П. 10.2.4 ДСТУ, вказує на те, що дорожні знаки потрібно встановлювати правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установленні на присипаній бермі, на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на роздільній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або по лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Отже, неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Про той факт, що розгляд справи не проводився взагалі, або був проведений формально свідчить також той факт, що відповідач не зазначає де саме встановлений дорожній знак, який ймовірно був нею порушений, звідки та куди саме вона рухалася. Адже відповідно до вимог дорожнього знаку 4.1. «Рух прямо» - дозволяється рух лише прямо. Дія знаку не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений також, установлений до початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Тобто зі змісту оскаржуваної постанови не можливо встановити наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях.

Крім того, їй не були роз`ясненні її права та вимоги ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 33, 284, 307-308, 268, 289 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодним доказом вчинення нею адміністративного правопорушення.

Відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не подав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Алексєєнко А. А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що постановою серії БАА № 620684 від 15.10.2019 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Як убачається із оскаржуваної постанови, 15 жовтня 2019 року о 15 год 10 хв м. Костянтинівка по вул. Мірошниченко біля буд. 70, позивачка, керуючи ТЗ ВАЗ 21112, д/н НОМЕР_1 , порушила вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», а саме здійснила поворот ліворуч, чим порушила п.п. 8.4.г ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема, підпункт г) вказує на наказові знаки, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Згідно із розділом 33 Правил, знак 4.1 «Рух прямо» є наказовим знаком. Знак застосовується для заборони розворотів в розривах роздільної смуги на дорогах поза перехрестями, а також для організації руху тільки прямо. Дорожній знак не забороняє поворотів у двори, заправки, стоянки, паркові зони та території, розташовані з правого боку від проїзної частини.

Відповідно до п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно із Національним стандартом України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ) (п.10.1.11). Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні буті затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Пункт 10.2.4 ДСТУ, вказує на те, що дорожні знаки потрібно встановлювати правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установленні на присипаній бермі, на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом).

На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на роздільній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або по лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позивачка ОСОБА_1 під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення (що зафіксовано на відео, який надано відповідачем) та у судовому засіданні стверджувала, що на її шляху під часу руху не було дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо». Зазначений знак встановлений лише на розділювальній смузі з лівого боку, та був закритий від її огляду вантажним автомобілем, який рухався по лівій смузі.

Проте, оцінки зазначеним доводам, а також доказів на їх спростування оскаржувана постанова не містить.

Наданий відповідачем відеозапис з відеореєстратора є неналежним доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування у цій справі. На вказаному відео зафіксовано лише поворот ліворуч автомобіля марки ВАЗ 21112. Однак, ані номерних знаків транспортного засобу, який здійснив поворот ліворуч, ані місця розташування дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та дотримання вимог п. 8.2-1 ПДР України та Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 щодо розташування дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» наданий відеозапис не містить.

Будь-яких інших доказів на яких зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Відсутність належних доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог п. 8.4 г ПДР України, виключає підстави для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що на дорогах з розділювальною смугою допускається встановлення знака 4.1 «Рух прямо» на розділювальній смузі, з огляду на таке. По-перше, відповідачем доказів щодо місця розташування знака 4.1 «Рух прямо» суду не надано. По-друге, такі доводи суперечать вимогам п. 8.2-1 ПДР України, яким передбачено, що дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 620684 від 15.10.2019 відносно Фостик (Мякішевої) К. О. підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Алексєєнка Андрія Андрійовича (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Злагоди,2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 620684 від 15.10.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Каліуш