Справа № 810/4607/14
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2019 року

Київ

справа №810/4607/14

адміністративне провадження №К/9901/8966/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року (суддя Журавель В.О.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року (судді: Троян Н.М. (головуючий), Бужак Н.П., Костюк Л.О.)

у справі № 810/4607/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Фобос-С»

до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Фобос-С» (далі - ТОВ «ВБФ «Фобос-С») звернулося до суду з адміністративним позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - Броварська ОДПІ, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25 березня 2014 року № , № .

Київський окружний адміністративний суд постановою від 23 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, позов ТОВ «ВБФ «Фобос-С» задовольнив повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи первинними документами, які були досліджені в ході перевірки позивача, в повному обсязі підтверджено факт реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Броварська ОДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а також неправильну оцінку наявних у матеріалах справи доказів, просила їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «ВБФ «Фобос-С» в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2015 року відкрито касаційне провадження.

Позивач не скористався своїм правом подати заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

25 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що у період з 22 до 23 жовтня 2013 року контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за взаємовідносинами з ТОВ «Девен Альянс» за період з 01.08.2012 до 31.12.2012, ТОВ «Басмер ЛТД» за період 01.12.2012 до 28.02.2013, ТОВ «Ін-Буд-Київ» за період з 01.01.2011 до 28.02.2011, ТОВ «РІП» за період з 01.03.2011 до 31.05.2011, ТОВ «Криворожбуд» за період з 01.03.2011 до 31.03.2011, ТОВ «СП ЕТО» за період з 01.09.2010 до 31.12.2010, ТОВ «ВС Конаріт» за період з 01.09.2010 до 30.09.2010.

За результатами проведення вказаної перевірки Броварська ОДПІ склала акт від 30 жовтня 2013 року № 228/10-06-22-02/20586752, в якому відображено допущені позивачем порушення, а саме:

- підпунктів 139.1.1 та 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 981 312 грн;

- пункту 1.2 статті 1, пунктів 2.1, 2.4 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88; пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 874 532 грн, зокрема за вересень 2010 року - 97 736 грн, за жовтень 2010 року - 42 668 грн, за листопад 2010 року - 83 922 грн, за грудень 2010 року - 120 636 грн, за січень 2011 року - 6523 грн, за лютий 2011 року - 35 005 грн, за березень 2011 року - 77 556 грн, за квітень 2011 року - 129 147 грн, за травень 2011 року - 129 012 грн, за серпень 2012 року - 49 323 грн, за вересень 2012 року - 16 781 грн, за жовтень 2012 року - 49 323 грн, за вересень 2012 року - 16 781 грн, за жовтень 2012 року - 25 534 грн, за листопад 2012 року - 3462 грн, за грудень 2012 року - 48 496 грн, за січень 2013 року - 5467 грн, за лютий 2013 року - 3264 грн.

Не погодившись із висновками акта перевірки, позивач подав відповідні заперечення, які за результатами розгляду контролюючий орган залишив без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін.

На підставі акта перевірки від 30 жовтня 2013 року № 228/10-06-22-02/20586752 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 листопада 2013 року:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 067 096 грн, зокрема за основним платежем - 874 532 грн, за штрафними санкціями - 192 564 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 1 226 955 грн, зокрема за основним платежем - 981 312 грн, за штрафними санкціями - 245 643 грн.

Позивачем подано скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення до Головного управління Міндоходів у Київській області, за наслідками розгляду якої рішенням від 17 січня 2014 року скаргу задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 13 листопада 2013 року № в частині застосування штрафної санкції в сумі 71 077,50 грн та № в частині основного платежу в сумі 97 736 грн та в частині застосованої штрафної санкції в сумі 24 434 грн.

Міністерство доходів і зборів України, переглянувши рішення Головного управління Міндоходів у Київській області від 17 січня 2014 року за скаргою ТОВ «ВБФ «Фобос-С», залишило його без змін своїм рішенням від 19 березня 2014 року.

25 березня 2014 року Броварська ОДПІ з урахуванням такого рішення прийняла нові податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 944 926 грн, зокрема за основним платежем - 776 796 грн, за штрафними санкціями - 168 130 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 1 155 877,50 грн, зокрема за основним платежем - 981 312,00 грн, за штрафними санкціями - 174 565,50 грн.

Позивачем подано скарги до Головного управління Міндоходів у Київській області та Міністерства доходів і зборів України, які залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі матеріалів справи, позивачем (підрядник) укладено ряд договорів на виконання будівельних та інших робіт. Зокрема: - з ТОВ «Альптехнологія» (замовник) укладено договори: від 21 січня 2011 року № 21-1-11 про виконання монтажу Н-100 м щогли для визначення вітрового потенціалу, від 27 квітня 2012 року щодо будівельно-монтажних робіт на базовій станції стільникового зв`язку «ПрАТ МТС Україна», від 14 червня 2012 року №14-06 щодо виконання робіт по очищенню внутрішніх поверхонь силосу елеватора ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів», від 17 листопада 2012 року № 17-11-11 щодо виконання будівельно-монтажних робіт на базовій станції стільникового зв`язку «ПрАТ КИЇВСТАР Дж.Ес.Ем», від 01 листопада 2012 року № 01-11-11 щодо виконання генпідрядником будівельно-монтажних робіт на базовій станції стільникового зв`язку «ПрАТ КИЇВСТАР Дж.Ес.Ем», від 01 лютого 2011 року № 01-02-11 щодо виконання генпідрядником будівельних робіт по модернізації базових станцій стільникового зв`язку, від 15 листопада 2012 року № 15-11-12 щодо виконання генпідрядником будівельних робіт по димовій трубі та від 25 червня 2012 року № 26-06-12 щодо виконання будівельних робіт по монтажу на базовій станції МТС Україна;

- з КП «Хрещатик» (замовник) договори підряду від 04 січня 2011 року № 1-Р, від 12 вересня 2011 року № 31-р щодо поточного ремонту приямку житлового будинку за адресою Ш. Руставелі, 22Б, договір від 10 грудня 2012 року № 9-Р на очищення дахів будинків від снігу;

- з підприємством поштового зв`язку «УКРПОШТА» (замовник) договір від 04 жовтня 2012 року № 12/09-12-32-301 на виконання ремонтно-будівельних робіт;

- з Музеєм видатних діячів української культури (замовник) договір від 16 листопада 2012 року № 1 щодо виконання будівельних робіт по поточному ремонту водовідведення;

- з ДНЗ ЦРД «Джерельце» (замовник) договір від 03 вересня 2012 року № 12/09-12 щодо виконання будівельних робіт по поточному ремонту системи опалення в будівлі ЦРД «Джерельце»;

- з РСП «Київцентраеро» (замовник) договір від 15 серпня 2012 року № 409 щодо виконання будівельних робіт по капітальному ремонту вхідних груп буд. № 2 бази відпочинку;

- з ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України» (замовник) договір від 25 вересня 2012 року № 12/10-12 на виконання ремонтно-будівельних робіт із ремонту покрівлі адмінбудинку;

- з ДП «Готель Україна» (замовник) договір від 27 березня 2012 року № 05/04-12 щодо обстеження фасадів будівлі готелю «Україна»;

- з ОСББ «Білий дім» (замовник) договір від 23 липня 2012 року № 09/07-12 щодо ремонту покрівлі житлового будинку за адресами: вул. Жуковського, 10, та пр-кт 40-річчя Жовтня, 124;

- з КП «ПЕЧЕРСБЖИТЛО» (замовник) договір від 10 грудня 2012 року № 61 щодо виконання генпідрядником робіт по прибиранню снігу з поверхні покрівель на житлових будинках;

- з ТОВ «ГАУДІ СТУДІО» (замовник) договір від 27 серпня 2012 року № 27/08/12 щодо виконання генпідрядником будівельних робіт по технічному забезпеченню в межах надання послуг з промислового альпінізму;

- з ТОВ «ІНВАЙТ» (замовник) договір від 18 жовтня 2012 року № 13/10-12 щодо виконання генпідрядником будівельних робіт по поточному ремонту службового приміщення за адресою: вул. С. Струтинського, 6;

- з СТ «ІНБУД» (замовник) договір від 22 травня 2012 ркоу № 47 ПС/ДВ щодо виконання будівельних робіт по влаштуванню порталу для музейного експонату.

Факт виконання цих договорів позивачем підтверджується локальними кошторисами, договірними цінами та актами приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в). Всі документи мають заповнені реквізити, підписувались уповноваженими особами вказаного контрагента та позивача, вони надають можливість встановити зміст господарської операції.

З метою виконання вищезазначених договорів позивачем залучалися підрядники: ТОВ «Девен Альянс», ТОВ «Басмер ЛТД», ТОВ «Ін-Буд-Київ», ТОВ «РІП», ТОВ «Криворожбуд», ТОВ «СП ЕТО» та ТОВ «ВС Конаріт», господарські операції з якими, на думку контролюючого органу, фактично не здійснювалися, що стало підставою для донарахування грошових зобов`язань із податку на додану вартість та податку на прибуток.

Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суди попередніх інстанцій встановили, що факт виконання будівельно-монтажних робіт вищезазначеними підприємствами-підрядниками підтверджується укладеними з позивачем договорами підряду, актами приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2), податковими накладними, графіками виконання будівельних робіт, актами здачі-приймання приміщень, локальними кошторисами, довідками про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3), банківськими виписками про оплату. Всі первинні документи складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому судами також встановлено, що ТОВ «Ін-Буд-Київ», ТОВ «РІП», ТОВ «СП ЕТО», ТОВ «ВС Конаріт» мали чинні ліцензії на господарську діяльність, пов`язану зі створенням об`єктів архітектури.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що господарські операції позивача із контрагентами, зазначеними в акті перевірки, фактично виконувалися та підтверджені документально. Судами попередніх інстанцій не встановлено фактів, які б свідчили про те, що зміст договорів не відповідає дійсним намірам сторін, і що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання укладених договорів.

Доказів порушення відображення вищевказаних господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліку позивача акт перевірки не містить, що свідчить про правомірність такого відображення і спричинення реальних змін майнового стану платника податків.

Суд касаційної інстанції також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості посилань Броварської ОДПІ на акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача в якості єдиної підстави для визнання господарських операцій такими, що фактично не здійснювалися.

Касаційна скарга контролюючого органу не спростовує правильність висновків, якими мотивовані судові рішення, зводиться фактично до переоцінки проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова