Справа № 200/9543/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 р. Справа№200/9543/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Некрилової О.А. та представників сторін:

позивача не з`явилась;

відповідача Яковлєвої А.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнадророзробка до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Укрнадророзробка (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Донецькій області №Ю-62-46 від 15.05.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 30 квітня 2019 року на загальну суму 653 999 грн. 27 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підприємством отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2019 року № Ю-62-46, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 30 квітня 2019 року у розмірі 653 999 грн. 27 коп.

Позивач зазначає, що відповідач без будь-яких законних підстав виніс оскаржувану вимогу.

Вважає, що при винесенні спірних вимог відповідачем не враховано приписи Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464), оскільки платники єдиного внеску, визначені статтею 4 даного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі - Закон № 1669), де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Таким чином, просив скасувати спірну вимогу відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за без його участі.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Так, відповідач зазначає, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За даними інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 30 квітня 2019 року позивач має борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 653 999,27 грн.

На підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2019 року № Ю-62-46.

Вказує, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов`язків, передбачених статтею 6 Закону пов`язується з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Зазначає, що Президент України оголосив про завершення АТО.

Зміни до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464), внесені Законом №1669-VII, втратили чинність згідно із Законом № 911-VIII, з 01.01.2016 року, отже з цього періоду будь-які пільги для платників єдиного внеску відсутні.

Борг позивача у вимозі, що оскаржується вимозі виник у 2018-2019 роках.

За таких обставин, п.9-3 (п. 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) Розділу 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 застосовувати як підставу звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування неможливо.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження за адміністративним позовом та призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті на 11 листопада 2019 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

15 травня 2019 року відповідачем винесено вимогу № Ю-62-46 про сплату боргу з єдиного внеску, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку, штраф та пеню з єдиного внеску у загальному розмірі 653 999 грн. 27 коп. (а.с. 10).

Не погодившись з винесеною вимогою № Ю-62-46 від 15 травня 2019 року позивач звернувся зі скаргою від 29.05.2019 року № 29-05/1 до Державної фіскальної служби України. (а.с.14-19).

За результатами розгляду скарги позивача Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 01 липня 2019 року 29793/6/99-99-11-05-02-25 Про результати розгляду скарги, відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувана вимога без змін. (а.с. 23-25).

Згідно з розрахунків вимог, наданого відповідачем, вказані вимоги з Єдиного соціального внеску сформовано за період з 02.07.2018 р. по 28.03.2019 р.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідачів, суд виходить з наступного.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464, зокрема, частиною восьмою зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Закон № 1669, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.п. 9.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

З огляду на дію зазначених норм позивач звільнений від виконання зобов`язань платника єдиного внеску встановлених частиною другою статті 6 Закону України №2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 14 квітня 2014 року до закінчення до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII (надалі Закон №1669) ( в редакції, чинної у спірний період), згідно до ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час виникнення спірних правовідносин, Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО тривав.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (втратило чинність), від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено м. Краматорськ Донецької області.

Отже, місто Маріуполь, Донецької області, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

Таким чином, позивач знаходилась на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція (що не заперечується відповідачем).

Крім того, як вказано вище судом встановлено, що спірним періодом у вимозі № Ю62-46 від 15 травня 2019 року є період з 02.07.2018 р. по 28.03.2019 р., що підтверджується розрахунком відповідача.

Отже, позивач є платником єдиного внеску, який визначений статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та який перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, яка на даний час триває.

Таким чином, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників, зокрема заходів впливу за порушення Закону № 2464-VІ, якою є спірна вимога.

Суд зазначає, що відсутність у позивача обов`язку своєчасної сплати внесків, починаючи з 14 квітня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання.

Відтак, формування спірних вимог про сплату недоїмки та застосування наслідків такої несплати є протиправним.

В контексті викладеного, суд зазначає, що позивач, в даному випадку, звільнений від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стосовно посилання відповідача, що доповнення розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 пунктом 9-4 втратили чинність згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі - Закон № 911), суд зазначає, що дійсно зазначена норма з 01 січня 2016 року втратила чинність, внаслідок її виключення згідно із Законом № 911, разом з тим збереглася в Законі № 2464. Пункт 9-4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 й після внесення змін до Закону № 1669 Законом № 911 продовжує свою дію в часі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №805/2856/17-а.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в силу вимог частини п`ятої статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з нормами частини шостої зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Водночас суд зазначає, що Закон № 1669 не скасовує обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а лише надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2019 року № Ю-62-46 в частині вимог про сплату недоїмки на суму 563 078 грн. 77 коп. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Проте, судом зі змісту спріної вимоги встановлено, що вона складається не лише з вимоги про сплату єдиного внеску, а й з вимог про сплату штрафу у розмірі 10% - 73 165,97 грн. за період з 30.05.2017 р. по 03.10.2018 р. та пені у розмірі 17 754,53 грн. (0,1 % суми недоїмки).

Судом встановлено, що рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 05 жовтня 2018 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, застосовано до позивача штраф у розмірі 10% розмірі 73165,97 грн. за період з 30.05.2017 р. по 03.10.2018 р. та нараховано пеню у розмірі 17 754,53 грн. (0,1 % суми недоїмки).

Вказане рішення було направлено позивачу 11.10.2018 р., що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Відповідно до п. 5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, до сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, у вимогу про сплату боргу (недоїмки) за даними інформаційної системи органу доходів і зборів включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

На підставі вищезазначених положень Головним управління ДФС у Донецькій області до спірної вимоги про сплату боргу були включені суми штрафу в розмірі 73165,97 грн. та пені в розмірі 17754,53 грн., що нараховані відповідно до рішення № від 05.10.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Доказів оскарження, станом на момент розгляду даної справи, рішення відповідача від 05 жовтня 2018 року № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 73 165,97 грн. та нарахована пеня у розмірі 17754,53 грн., у адміністративному чи у судовому порядку позивачем суду не надано, отже, на момент прийняття рішення суду, воно є узгодженими.

Жодних позовних вимог про скасування вказаного рішення позовна заява не містить.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині скасування спірної вимоги, в частині нарахованих 73 165,97 грн. штрафу та 17 754,53 грн. пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що майнова позовна вимога задоволена частково, на суму 563 078 грн. 77 коп., суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 8 446, 18 грн. (1,5% від 563 078,77 грн.)

Керуючись Законами України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнадророзробка до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування задовольнити частково.

Визнати частково протиправною та скасувати частково вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ю62-46 від 15 травня 2019 року, в частині вимоги про сплату недоїмки на суму 563 078 грн. 77 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнадророзробка (місцезнаходження: вул. Архітектора Нільсена, буд. 56, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) судовий збір у розмірі 8 446 (вісім чотириста сорок шість) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

Повне рішення складене 21 листопада 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч