Справа № 500/1409/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8923/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року (суддя першої інстанції Мірінович У.А., м. Тернопіль, повний текст складено 26.07.2019),

В С Т А Н О В И В :

21 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом № 860 від 25.01.2019, щодо відмови позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 26.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 18.10.2018 звернувся до відповідача зі заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). Однак, відповідач листом від 25.01.2019 № 860 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що останній з 02.12.1982 по 06.09.1993 працював у Товстенській сільгосптехніці на посаді "газоелектрозварника", а тому відповідно до розділу XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 право на пільгову пенсію у зв`язку з особливими умовами праці згідно розділу XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 користуються електрогазозварники, а не газоелектрозварники.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII. Зобов`язано Чортківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, з 26.08.2018. Стягнути в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Із таким судовим рішенням не погодилося Головне управління Пенсійного фонду у Тернопільській області й подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення і постановити нове - про відмову у задоволенні позову. Аргументуючи незгоду, вказав, що не було досліджено всі докази, проігноровано доводи відповідача. Аргументація незгоди полягає у тому, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, оскільки відповідно до розділу XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 право на пільгову пенсію у зв`язку з особливими умовами праці згідно розділу XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 користуються електрогазозварники, а не газоелектрозварники, яким працював ОСОБА_1 .

Також, Головне управління Пенсійного фонду у Тернопільській області подало клопотання про заміну відповідача на Головне управління Пенсійного фонду у Тернопільській області у зв`язку з реорганізацією, яке було задоволено судом під час розгляду справи.

Представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу , в якому останній зазначив про законність і обґрунтованість судового рішення.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду. Так, апелянт отримав судову повістку електронною поштою 7 листопада 2014 року о 12 годині 52 хвилини. Позивач та його представник були повідомлені телефонограмами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 18.10.2018 звернувся до відповідача зі заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, надавши до заяви всі необхідні документи.

Відповідач листом від 25.01.2019 № 860 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що останній з 02.12.1982 по 06.09.1993 працював у Товстенській сільгосптехніці на посаді «газоелектрозварника», а тому відповідно до розділу XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 право на пільгову пенсію у зв`язку з особливими умовами праці згідно розділу XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 користуються електрогазозварники, а не газоелектрозварники (арк. справи 11).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність цієї відмови з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно трудової книжко позивача ОСОБА_1 встановлено, що він з 02.12.1982 по 06.09.1993 працював на посаді «газоелектрозварника» у Товстенському виробничому відділенні «Сільгосптехніка» (а.с. 13-14).

Відповідно до довідки, виданої Товстенським ВАТ «Агропромтехніка» Товстенське виробниче відділення «Сільгосптехніка» з 1986 року перейменоване в Товстенське РТП, з 1993 року - Товстенське виробниче підприємство «Агропромтехніка», з 1997 року - Товстенське ВАТ «Агропромтехніка» (а.с. 22).

Довідкою від 17.10.2018 № 20 підтверджено що позивач працював повний робочий день у Товстенському ВАТ «Агропромтехніка» і за період з 02.12.1982 по 06.09.1993 виконував газоелектрозварювальні роботи по різці і зварюванні металу для забезпечення роботи агрегатів, машин і обладнання за професією/посадою газоелектрозварювальник, що передбачена Списком № 2 (а.с. 12).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 02.12.1982 по 06.09.1993 працював на посаді «газоелектрозварника».

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 210, передбачено професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11.03.1994 № 162 затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 02.12.1982 по 06.09.1993 на посаді «газоелектрозварника» відноситься до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 233/1254/17, від 07.03.2018 № 233/2084/17, від 12.09.2018 № 673/283/17, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, суд встановив, що позивач з 13.11.1979 по 10.11.1981 проходив строкову військову службу за спеціальністю «сварщик», про що свідчить військовий квиток (а.с. 23).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, період проходження військової служби з 13.11.1979 по 10.11.1981 зараховується позивачу до стажу роботи за спеціальністю.

Твердження відповідач на те, що посада «газоелектрозварника» не передбачена розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2, як на підставу відмови у призначенні позивачу пенсії, є хибним, оскільки зазначеними Списками № 2 передбачені професії «електрозварники» та «газозварники», однак назви професій, зазначені в трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому суть виконуваної електрогазозварником та газоелектрозварником роботи не змінюється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 509/3801/16-а, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи те, що на дату звернення із заявою про призначення зазначеної пенсії позивач мав загальний трудовий стаж більше 30 років, з них пільговий стаж не менше 12 років 6 місяців, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, а тому відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні зазначеної пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи те, що він звернувся із заявою про призначення пенсії 18.10.2018, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про дотримання тримісячного строку після дати виникнення права на призначення пенсії.

Отже, позовні вимоги заявлені правомірно і були на законних підставах задоволені судом.

При цьому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір.

Апеляційний суд зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки з рішення суду першої інстанції зрозуміло мотиви, його слід визнати обґрунтованим.

Апеляційний суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість судового рішення.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст складено 25 листопада 2019 року.