Справа № 260/1621/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 листопада 2019 рокум. Ужгород№ 260/1621/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Гаврилко С.Є., вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області (89300, Закарпатська область, Свалявський район, м. Свалява, пл. Головна, 1, ), в якому просить суд: "1. Прийняти до розгляду позовну заяву; 2. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 26.04.2013 за індексним номером 1992580, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Шпілька Ігорем Андрійовичем; 3. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 25.04.2013 за індексним номером 1975799, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Мадяр Артемом Михайловичем; 4. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 коп. судового збору, що був сплачений згідно квитанції від 15.11.2019 року, № 1779-3752-6953-1685 та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 коп., що був сплачений згідно квитанції від 15.11.2019 року за № 1779-3756-2132-9682".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме необхідно вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України та місце проживання чи перебування представника позивача - Туряниці В.В., вказати ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесаник", населений пункт відповідача, шляхом подачі відповідної позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи та надати до суду оригінал документа, що підтверджує повноваження представника позивача (довіреності).

25 листопада 2019 року позивачем були усунені вищезазначені недоліки.

Дослідивши зміст та матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 2 абзацу 2 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно статті 4 частини 1 пункт 7 КАС України під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Так, згідно з статтею 19 частиною 1 пунктом 1 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено, що позивач звертаючись до Закарпатського окружного суду просив, зокрема визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 26 квітня 2013 року за індексним номером 1992580, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Шпілька Ігорем Андрійовичем та рішення про державну реєстрацію прав від 25 квітня 2013 року за індексним номером 1975799, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Мадяр Артемом Михайловичем.

Позивач вказує, що оскаржуваними рішеннями відповідачем протиправно було здійснено державну реєстрацію права власності за ТзОВ "Тесаник" на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0079 та :02:002:0080 за відсутності законних на те підстав та не встановивши відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. У зв`язку із проведенням державної реєстрації права власності відбулося грубе порушення майнових прав ОСОБА_1 , що передбачені статтями 181 та 182 Цивільного кодексу України.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що своїми рішеннями відповідач посягає на власність фізичних осіб у протиправний спосіб. Прийняті рішення суперечать гарантіям щодо непорушності права власності передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно із приписами статті 373 частин 2 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У відповідності до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із статті 2 частиною 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до статей 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, як вже зазначалося, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами статті 19 частини 1 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 21 частини 1 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналізуючи зазначені вище норми, суд приходить до висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Разом з цим, відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Відповідно до цього, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Кодекс адміністративного судочинства України містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Із змісту позовної заяви видно, що предметом позову є, зокрема визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав від 26 квітня 2013 року за індексним номером 1992580, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Шпілька І.А. та рішення про державну реєстрацію прав від 25 квітня 2013 року за індексним номером 1975799, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Мадяр А.М., якими було здійснено державну реєстрацію права власності за ТзОВ "Тесаник" на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0079 та :02:002:0080, які належали на праві спільної приватної власності ОСОБА_1 ..

Позивач вказує, що у відповідності до Договорів купівлі-продажі земельних ділянок від 04 листопада 2009 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 земельні ділянки за кадастровими номерами :02:002:0079 та :02:002:0080, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 урочище АДРЕСА_4 . Вказані договори купівлі-продажу були посвідчені приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Гуледза А.Г., та які зареєстровано у Реєстрі за № 4193 та № 4189, однак відповідачем було здійснено державну реєстрацію права власності за ТзОВ "Тесаник" не маючи на те законних підстав, чим порушили право власності ОСОБА_1 , та вимоги статті 321 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, судом встановлено, що спірні правовідносини між позивачем та третьою особою - ТзОВ "Тесаник", безпосередньо пов`язані із реалізацією права власності та користування земельною ділянкою.

Отже, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею чи вирішення інших питань щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Оскільки порушення прав вбачається у наслідках, які спричинені рішеннями суб`єкта владних повноважень, які позивач вважає протиправними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень (бездіяльності) є способом захисту цивільних прав та інтересів.

А відтак, оскаржені позивачем рішення суб`єкта владних повноважень, не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, оскільки існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Те, що суб`єкт владних повноважень, у даному спорі таким є орган місцевого самоврядування (його органи), приймав участь у спірних правовідносинах шляхом прийняття рішень, те що вказаний орган є стороною у справі - автоматично не означає, що спір є публічно-правовим і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Визначальним є той фактор, яким саме чином впливає на права, свободи та інтереси (якими є наслідки) протиправної поведінки, прийнятих рішень для позивача.

Враховуючи те, що предмет спору виник у правовідносинах, пов`язаних із питаннями щодо права власності позивача на земельні ділянки, суд дійшов висновку, що такий спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин щодо реалізації особою права власності на нерухоме майно і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 170 частини 1 пункту 1 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 170 частиною 6 КАС України закріплено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на викладене, з врахуванням суті спірних правовідносин, суд вважає що даний позов не належить до розгляду за правилами адміністративного судочинства та у відповідності до статті 170 частини 1 пункту 1 КАС України необхідно відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що за захистом своїх прав йому слід звертатися до суду цивільної юрисдикції.

Крім того, 25 листопада 2019 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, відповідно до якої останній просив суд: "1. Вжити заходів до забезпечення позову, а саме накласти заборону на вчинення реєстраційних дій щодо наступних об`єктів нерухомого майна: - земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0080, площею 0,25га., що знаходиться за адресою: село Солочин, Свалявський район, Закарпатська область, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 0; - земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0079, площею 0,25 га., що знаходиться за адресою: село Солочин, Свалявський район, Закарпатська область, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 0.".

Відповідно до статті 150 частини 1 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову, про яке просить позивач, не стосується предмету публічно-правового спору та судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у даній справі, у суду відсутні підстави для вирішення питання про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 243, 287 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження у справі у зв`язку із порушенням правил підсудності, подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Суддя С.Є. Гаврилко