Справа № 1.380.2019.003287
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003287
У Х В А Л А
про забезпечення позову
26 листопада 2019 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув заяву позивачки про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) 03.07.2019 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 13.02.2019 №Ф-1294-58У про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у сумі 2457,18 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області зняти ОСОБА_1 з обліку як платника єдиного внеску - суб`єкта підприємницької діяльності.
21.11.2019 уповноважений представник позички адвокат Пшевлоцький Ю.М. подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 133-134), відповідно до цієї заяви просить суд визнати протиправними та скасувати вимоги ГУ ДФС у Львівській області:
- від 13.02.2019 №Ф-1294-58У про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 2457,18 грн.;
- від 10.05.2019 №Ф-1294-58У про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 2457,18 грн.;
21.11.2019 представник позички подав заяву про забезпечення позову (а.с. 137-139), просить суд:
- зупинити стягнення із ОСОБА_1 коштів у виконавчому провадженні №58789262, відкритому на підставі вимоги від 07.11.2018 №Ф-1294-58У, за постановою про відкриття виконавчого провадження 03.04.2019 державного виконавця Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мартин К.М.;
- зупинити стягнення із ОСОБА_1 коштів у виконавчому провадженні №59269385, відкритому на підставі вимоги від 13.02.2019 №Ф-1294-58У, за постановою про відкриття виконавчого провадження 04.06.2019 державного виконавця Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мартин К.М.;
- зупинити стягнення із ОСОБА_1 коштів у виконавчому провадженні №60041474, відкритому на підставі вимоги від 10.05.2019 №Ф-1294-58У, за постановою про відкриття виконавчого провадження 13.09.2019 головного державного виконавця Бродівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мартин К.М.
Подану заяву обґрунтовує тим, що незважаючи на судове оскарження вимог контролюючого органу, до часу ухвалення рішення суду вжито дії для їх примусового виконання. Зазначає, що цей час на примусовому виконанні в органах ДВС перебуває частина оскаржених вимог ДФС, а саме:
- вимога від 13.02.2019 №Ф-1294-58У про стягнення боргу в сумі 2457,18 грн.;
- вимога від 10.05.2019 року №Ф-1294-58У про стягнення боргу в сумі 2457,18 грн., виконавчого збору в сумі 275,41 грн.
Вказує про можливість реальне стягнення сум за оспорюваними вимогами, яких позивачка не визнає та з якими не погоджується, до часу ухвалення рішення суду. Представник позивачка вважає, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (вимог про сплату боргу), які оскаржуються ОСОБА_1 в судовому порядку, забезпечить реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачки, зокрема, запобігатиме поверненню безпідставно стягнутих грошових коштів. За наведених обставин просить задовольнити заяву про забезпечення позову.
Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується таким:
статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись у двох випадках:
1) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача;
2) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні визначатись з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.
Головне управління ДФС у Львівській області сформувало позивачці вимоги про сплату боргу (недоїмки):
- №Ф-1294-58У від 13.02.2019, відповідно до якої станом на 02.05.2019 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування склала 2457,18 грн. (а.с. 62);
Отже, в межах виконавчих проваджень №№58789262, 59269385 та 60041474 здійснюється примусове виконання вимог ГУ ДФС у Львівській області про сплату боргу №Ф-1294-58У від 07.11.2018, №Ф-1294-58У від 13.02.2019, №Ф-1294-58У від 10.05.2019 які є предметом судового оскарження у цій справі.
Згідно з абз. 3,4,5 частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI) вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26). Частиною сьомою цієї статті визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Суд враховує, що правомірність вимог ГУ ДФС у Львівській області про сплату боргу №Ф-1294-58У від 07.11.2018, від 13.02.2019, від 10.05.2019 перевіряється судом в межах справи №1.380.2019.003287 (в цьому судовому провадженні). Суд також враховує твердження позивачки, що ГУ ДФС у Львівській області не вручило їй оскаржуваних вимог, про такі дізналась випадково в органі ДВС. Наведені обставини, на переконання суду, позбавили позивачку можливості узгодити оскаржувані вимоги в межах строку, визначеного статтею 25 Закону №2464-VI.
Суд вважає, що стягнення недоїмки в примусовому порядку на підставі оскаржуваних вимог про сплату боргу до прийняття судом рішення може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивачки у разі задоволення її адміністративного позову. Суд враховує той факт, що інформацію щодо позивачки внесено до Єдиного реєстру боржників. Відтак, суд вважає, що здійснення стягнення на підставі оскаржуваних вимог про сплату боргу призведе до значних, для позивачки, майнових збитків, а відновлення порушеного права позивачки у разі задоволення позову призведе до значних зусиль та витрат. Водночас у випадку безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 вжиття заходів до забезпечення позову не перешкодить стягненню з неї заборгованості після набрання рішенням законної сили.
З огляду на викладені міркування суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.
Обираючи вид забезпечення позову, суд дійшов висновку, що адекватним та ефективним буде зупинення стягнення на підставі виконавчого документа вимог про сплату боргу, виданих ГУ ДФС у Львівській області №Ф-1294-58У від 07.11.2018, №Ф-1294-58У від 13.02.2019, №Ф-1294-58У від 10.05.2019.
Керуючись ст.ст. 132, 143, 150, 151, 154, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя ОСОБА_2 .М.