Справа № 480/1422/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 р.Справа № 480/1422/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України (Східний територіальний юридичний відділ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Діска А.Б., м. Суми) від 13.06.2019 року по справі № 480/1422/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

треті особи Сумський обласний військовий комісаріат, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним і скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати п. 18 рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, викладеному у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 13 від 08.02.2019 р.; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, внаслідок захворювання пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби в липні - серпні 1986 року під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу 21.08.2018 р. при огляді МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. 08.10.2018 р. позивач звернувся до Білопільського РВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до закону. Заява з документами була надіслана до Міністерства оборони України. Проте відповідач відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, що позивач був призваний на збори і брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році як військовозобов`язаний, а не як військовослужбовець. Крім того зазначено, що підставою для відмови у призначенні і виплати одноразової грошової допомоги є те, що підставою для призначення грошової допомоги є встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання при виконанні обов`язків військової служби не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року по справі № 480/1422/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, викладене в п. 18 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.02.2019 року № 13, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, внаслідок захворювання пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби в липні - серпні 1986 року під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 16 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року з урахування правової позиції, викладеної в рішенні суду. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на базі військової частини № НОМЕР_1 з 15.07.1986 р. по 11.08.1986 р., що підтверджується довідкою Білопільського РВК від 29.08.2018 р. № 111 (а.с. 32).

Відповідно до архівної довідки військової частини НОМЕР_2 позивач прибув для проходження зборів з 16.07.1986 р. (наказ № 81) та вибув по закінченню зборів 09.08.1986 року (наказ № 105). В цій довідці зазначений період, коли був здійснений виїзд в зони Чорнобильської АЕС на роботи по ліквідації наслідків аварії та вказано, що ОСОБА_1 отримав дозу опромінювання 25 рентген із правом на відповідну компенсацію (а.с. 30).

Відповідно до протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 1543 від 06.06.2018 року наявні в ОСОБА_1 захворювання були пов`язані із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 33).

Відповідно до довідки МСЕК № 669890 серії 12ААА від 21.08.2018 року ОСОБА_1 була встановлена 3-я група інвалідності, що пов`язана із захворюванням, отриманим під час виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 40).

Також судом встановлено, що 26.09.2018 року Сумською облдержадміністрацією Кугуєнку О.І. видано посвідчення Серії НОМЕР_3 особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 (а.с. 39), а 28.09.2018 року Управлінням соціального захисту населення Білопільської райдержадміністрації позивачу було видане посвідчення серії НОМЕР_4 особи з інвалідністю 3-ої групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 38).

У зв`язку з цим, 08.10.2018 р. позивач звернувся із заявою до Білопільського РВК про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності (а.с. 69). Вказана заява була направлена до Сумського обласного військового комісаріату, який направив заяву позивача з доданими до неї документами на розгляд комісії Міністерства оборони України на підтвердження правомірності отримання грошової допомоги.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.02.2019 року № 13 (п. 18) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), оскільки він був призваний на збори і брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році як військовозобов`язаний, а не як військовослужбовець. Крім того зазначено, що підставою для призначення грошової допомоги є встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання при виконанні обов`язків військової служби не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів (а.с. 36-37).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі ст. 16 Закону № 2011-XII.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд зазначив, що вирішення питання про зобов`язання Міністерства оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу є виключною компетенцією цього органу, а тому суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Такі дії суду виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Предметом спору у цій справі фактично є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю ІІІ групи.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення позивачу групи інвалідності), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення позивачу групи інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно з ч. 7 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення позивачу групи інвалідності), якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Відповідно до абз. 1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Суд зазначає, що правова природа одноразової грошової допомоги полягає у наданні державою, крім основних видів соціального захисту передбачених ст. 46 Конституції України, права особі одноразово скористатися отриманням грошової суми коштів, як додатковою компенсацією за ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або іншим законом, зокрема, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Принцип правової визначеності у правовідносинах пов`язаних з отриманням одноразової грошової допомоги полягає у тому, що скориставшись таким правом, зокрема, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особа позбавлена можливості у майбутньому повторно претендувати на отримання такого ж виду соціальної допомоги, як одноразова грошова допомога відповідно до інших законів, зокрема, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем обрано реалізацію його права на отримання одноразової грошової допомоги саме на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Доказів того, що позивачем отримувалася компенсація за ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" матеріали справи не містять.

Також, суд зазначає, що позивач у період з 15.07.1986 р. по 11.08.1986 р. був призваний на військові збори, де брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини № 83279.

Колегія суддів вважає, що оскільки, з моменту закінчення зборів (11.08.1986) до моменту встановлення позивачу інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (21.08.2018), минуло більше, ніж три місяці, то підстави для призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.10.2019 у справі 285/1206/17.

Що стосується посилання суду першої інстанції на приписи п. 4 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не п. 6 ст. 16 цього Закону, колегія суддів зазначає, що оскільки протоколом № 13 засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 08.02.2019 р. позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової допомоги з посиланням саме на п. 6 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рішення з приводу відмови у призначені одноразової допомоги на підставі п. 4 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідачем не приймалося.

Доводи позивача про те, що, беручи участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він був у статусі військовослужбовця, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Примітка до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відносить до військовослужбовців різного роду осіб, причетних до військової служби, в тому числі і військовозобов`язаних лише для цілей цього Закону, зокрема, з метою визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Між тим, ст. 40 вказаного Закону не ототожнює поняття військовозобов`язані та військовослужбовці.

Визначення вжитих у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» понять військовозобов`язаний, резервіст, військовослужбовець, розкрито у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також їх не ототожнює (ч. 9 ст. 1)

Відтак помилковим є твердження позивача про те, що перебуваючи в статусі військовозобов`язаного під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він відносився до військовослужбовця, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 (справа 823/2144/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Що стосується посилання суду першої інстанції на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 р. у справі № 3-14/2019(402/19, 1737/19), колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Згідно вказаного рішення, словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З наведеного вище вбачається, що вказане рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) підлягає застосуванню під час вирішення правовідносин з приводу обчислення пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на підставі ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не стосується питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, що встановлена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чи виплати одноразової компенсації, що передбачена ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апелянта висновків суду першої інстанції, з вищенаведених підстав, не спростовують.

Таким чином, ст. 16 Закону № 2011-XII, яка діяла на час встановлення інвалідності ІІІ групи позивача (21.08.2018 р.), не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовозобов`язаному у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерв. Тобто, позивач не набув права на одноразову грошову допомогу, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі ст. 16 Закону № 2011-XII, є помилковим, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року по справі № 480/1422/19 прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України (Східний територіальний юридичний відділ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року по справі № 480/1422/19 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року по справі № 480/1422/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 26.11.2019 року