Справа № 420/3061/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3061/19

Суддя першої інстанції: Глуханчук О.В.

Час та місце ухвалення судового рішення « 11:04», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 09.09.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,

представника позивача Жекало І.С., представника відповідача Юдкіна С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови у пропуску через митний кордон України транспортного засобу та рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

21.05.2019р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови №UA500510/2019/00028 від 18.02.2019р. у пропуску через митний кордон України транспортного засобу та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500310/2019/000001/1 від 15.03.2019р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що декларантом надано всі відповідні документи, які підтверджують вартість транспортного засобу та факт її сплати, однак, митним органом протиправно видана картка відмови у пропуску через митний кордон України транспортного засобу, здійснено коригування митної вартості транспортного засобу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2019р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 12.02.2019р. ОСОБА_2 ОСОБА_3 придбала на території Німеччини транспортний засіб Audi Q7 3.0. NDI qattro, ідентифікаційний № НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями, на підставі рахунку №005/002/18 ST CARS Automobilagentur від 12.02.2019р. /а.с.28-31/

За результатами перевірки митної декларації, або документа, що її замінює, а також інших документів, поданих уповноваженою особою позивача, відповідно до Митного кодексу України, 18.02.2019р. митним органом складено картку відмови №UA500510/2019/00028, якою відмовлено у пропуску через митний кордон України транспортного засобу Audi Q7 3.0. NDI, з підстав відсутності документів, необхідних для здійснення митного контролю відповідно до ст.335 Митного кодексу України. /а.с.16/

З метою митного оформлення транспортного засобу уповноваженою позивачем особою до митного посту «Аккерман» Одеської митниці ДФС подана електронна митна декларація №UA500310/2019/001764 від 01.03.2019р., в якій визначено митну вартість вказаного транспортного засобу з механічними пошкодженнями, що імпортується, за основним методом у розмірі 35000 євро.

Для підтвердження митної вартості надано наступні документи: автомобіль з механічними пошкодженнями, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.02.2018р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.02.2018р.; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_4 виданого 19.02.2000р. /а.с.93-98/

Крім того, позивачем додатково надані наступні документи: рахунок № НОМЕР_5 ST CARS Automobilagentur від 12.02.2019р.; договір про надання послуг митного брокера 190-19; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання №000497719 виданий 24.04.2017р.; картку платника податків; квитанцію від 17.02.2019р. №0.0..1 щодо передплати за митне оформлення у розмірі 200000грн. /а.с.112-117/

15.03.2019р. Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500310/2019/000001/1, згідно якого митницею визначено митну вартість товару за резервним методом у розмірі 48991,60 євро. /а.с.15/

Вищезазначеним рішенням, митну вартість, заявленого до митного оформлення товару було скориговано та обрано резервний метод визначення митної вартості товару. Щодо послідовності обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.ст. 59, 60 Митного кодексу України не можливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органі доходів і зборів відсутня інформація щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів. Враховуючи, що митну вартість товару не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваного товару визначена за резервним методом, у тому числі на підставі аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, інформації із зовнішніх джерел.

Не погоджуючись з карткою відмови у пропуску через митний кордон України транспортного засобу та рішенням про коригування митної вартості товару позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.23, 24 ст.4 Митного кодексу України (надалі МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно ч.5, 6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що, за висновками митниці, подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та недоліки, а саме у договорі купівлі-продажу №005/002/018 від 12.02.2019р. неможливо визначити числове значення вартості товару (не зазначено валюту контракту); в електронному інвойсі не співпадає календарний та модельний рік виготовлення з даними зазначеними у технічному паспорті та графі 31 митної декларації; декларантом не надано банківських платіжних документів, що підтверджують оплату товару та страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування.

Так, апелянт зазначає, що у рахунку №005/002/018 від 12.02.2019р. (зазначеного уповноваженою особою декларанта в графі 44 митної декларації № UA500310/2019/001764 від 01.03.2019р. під кодом договору купівлі-продажу товарів) неможливо визначити числове значення вартості товару (не зазначено валюту рахунку, договору). /а.с.211/

Як вбачається з рахунку №005/002/018 від 12.02.2019р., саме на підставі нього позивачем здійснено купівлю у автомобільному салоні ST CARS Automobilagentur в місті Брауншвейг, 38110 на території Німеччини транспортний засіб марки AUDI Q7 3.0 TDI Quattro, перша реєстрація (відповідно до документа на транспортний засіб) 22.02.2018р., згідно якого сторони своїми підписами підтвердили сплату коштів за автомобіль AUDI Q7 3.0 TDI Quattro за ціною 35000 готівкою. /а.с.30-31/

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта щодо не зазначення у вказаному рахунку валюти договору купівлі-продажу, разом з тим вважає безпідставними посилання щодо наявності розбіжності у зазначенні валюти у рахунку №005/002/018 від 12.02.2019р. та митній декларації №UA500310/2019/001764 від 01.03.2019р. виходячи з наступного.

Європейський Союз створено згідно Договору про Європейський Союз (Маастрихтський Трактат), який підписано 07.02.1992р. 17 держав з 27, які входять до Європейського Союзу утворюють Єврозону (Країни - члени Єврозони), і саме ці Країни використовують у своєму обігу валюту євро.

Зокрема, до Країни-членів Єврозони входять: Австрія, Бельгія, Греція, Ірландія, Іспанія, Італія, Люксембург, Словенія, Нідерланди, Німеччина, Кіпр, Мальта, Словаччина, Естонія, Португалія, Фінляндія, Франція.

З вище викладеного вбачається беззаперечність того факту, що Німеччина використовую у своєму обігу валюту євро.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновки про неможливість визначити числове значення вартості товару, у зв`язку з не зазначенням у рахунку №005/002/018 від 12.02.2019р. валюти об`єктивно відсутні.

До того ж, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги митного органу щодо надання банківських платіжних документів, що підтверджують оплату товару з посиланням на положення п.4 ч.2 ст.53 МК України та п. 2.1. Положення про порядок виконання банками документів на переказ, списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, оскільки відповідно до рахунку №005/002/018 від 12.02.2019р. позивачем здійснена готівкова оплата за автомобіль марки AUDI Q7 3.0 TDI Quattro, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , що виключає фактичну змогу надання банківських платіжних документів.

Так, в графі 31 митної декларації № UA500310/2019/001764 від 01.03.2019р. позивачем зазначено календарний (модельний) рік виготовлення транспортного засобу 2017р.; модельний рік виготовлення 2018р. /а.с.93/

Апелянт вважає, що зазначені у митній декларації та електронному інвойсі до нього, дані щодо календарного та модельного року випуску транспортного засобу не співпадають з даними, що зазначені у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті), а тому вказаний факт викликав сумніви митного органу та виключив можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до ч.1ст.54 МК України. /а.с.212/

Відповідно до п.8 розд.І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005р. №1118, визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO3779-1983 виробники ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року.

З аналізу наведених нормативних положень слідує, що календарний та модельний рік виготовлення ТЗ не є ідентичними поняттями та їх співпадання не вимагається.

Також у п.8 розд.І цих Правил зазначено, що датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

При цьому в разі відсутності в реєстраційних і технічних документах на ТЗ календарної дати виготовлення ТЗ такою датою вважати 1 січня року, зазначеного в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Отже, Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України врегульований алгоритм дій митного органу щодо визначення календарного та/або модельного року виготовлення транспортного засобу.

Крім того, на підтвердження того, що календарний та модельний рік виготовлення ТЗ не є ідентичними поняттями свідчить визначення цих понять, що надається в Інструкції про порядок проведення криміналістичних досліджень транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, працівниками Експертної служби МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 31.05.2013р. №537. (надалі Інструкція №537)

Відповідно до п.1.5 розд.1 Інструкції №537 та при підготовці відповідного висновку, який складається за результатами дослідження, терміни вживаються в такому значенні: модельний рік випуску - умовний рік, який вказується виробником (як правило, наступний за фактичним роком випуску ТЗ); рік виготовлення - календарний рік, у якому виготовлений автомобіль.

Як зазначає відповідач, в свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 12.02.2019р., №EV868781 від 12.02.2019р. наявна графа №В «Datum der Erstzulassung des Fahrzeugs», значення якої перекладається як дата першої реєстрації транспортного засобу міститься дата 22.02.2018р., а також наявна графа №6 «Datum zu К», яка містить інформацію про перше проведене дослідження/випробування на предмет відповідності, яка містить дату - момент випуску 06.11.2017р. /а.с.27,28/

Згідно рахунку №005/002/018 від 12.02.2019р. перша реєстрація автомобіля марки AUDI Q7 3.0 TDI Quattro (відповідно до документа на транспортний засіб) відбулась 22.02.2018р.

Отже, колегія суддів не вбачає невідповідності даних зазначеним позивачем в митній декларації з тими, що містяться в свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті), оскільки позивачем зазначено у митної декларації № UA500310/2019/001764 від 01.03.2019р. календарний (модельний) рік виготовлення транспортного засобу 2017р., що відповідає момент випуску 06.11.2017р., зазначеному у свідоцтвах про реєстрацію.

Крім того, згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складеного на підставі наказу Державної митної служби України від 17.11.2005р. №1118, за результатом огляду транспортного засобу з двигуном внутрішнього згоряння з робочим об`ємом двигуна 2967 см. куб., що використовувався: легковий автомобіль марки AUDI, модель Q7 номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , не виявлено невідповідностей характеристик товару, зазначеним у митній декларації. /а.с.94-95/

Колегія суддів не бере до уваги посилання митного органу на відсутність документів щодо страхування, оскільки п.8 ч.2 ст.53 МК України не передбачена обов`язкова їх наявність, та як зазначено позивачем транспортування автомобіля з Німеччини до України здійснено ним самим, що виключає наявність витрат щодо страхування.

Колегія суддів зауважує, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500310/2019/000001/1 від 15.03.2019п. містить посилання на базу даних АСМО «Інспектор» ЕАІС Держмитслужби України, а відтак, є безпідставним посилання апелянта на спеціалізоване видання - Gebrauchte Automobile Wertermittlung (SHWACKE), як на обґрунтування завищення митної вартості транспортного засобу.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно надання достовірної та повної інформації про вартість транспортного засобу в наданих до митниці документах.

Дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, колегія суддів встановила, що з них вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішень митного органу про відмову у пропуску через митний кордон України транспортного засобу та коригування митної вартості.

Одеською митницею ДФС, як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, не доведено, які відомості в зовнішньоекономічному контракті, інвойсі та інших наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення за резервним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростовано те, що надані позивачем митному органу документи не були достатніми для визначення митної вартості товарів за ціною договору.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21.11.2019р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.