Справа № 645/2942/19
Суддя: Федорова О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2942/19
Провадження № 2-а/645/119/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року місто Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши адміністративний позов:

ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С.

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та надано строк для надання суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

16 травня 2019 року на адресу позивача направлялась копія ухвали суду від 16 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, проте 22 травня 2019 року поштове повідомлення повернулось на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

06 червня 2019 року, 15 жовтня 2019 року та 14 листопада 2019 року на адресу позивача знову направлялись копії ухвали суду від 16 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, проте тільки 21 листопада 2019 року до матеріалів справи повернулось поштове повідомлення з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

Станом на 25 листопада 2019 року вказані в ухвалі недоліки позивачем не усунуто.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Зазначене свідчить про ознаки недобросовісного здійснення ОСОБА_1 своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Відсутність вказаних в ухвалі суду від 16 травня 2019 року даних зумовлює перешкоди суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду, а також для вирішення питання про відкликання позовної заяви.

Згідно з вимогами п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 248 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Федорова О.В.