Справа № 280/4116/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/4116/19
Суддя І інстанції Садовий І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 викладене в листах від 22.02.2019 року та від 16.08.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, прийняти заяву про виплату пенсії на банківський рахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009 року по 19.02.2019 року залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти рішення про направлення справи для продовження судового розгляду в частині визначення строку з якого маж бути поновлення пенсія позивачу до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач має право на відновлення пенсії з 07.10.2009 року, адже 07.10.2009 року рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 були скасовані дискримінуючі положення законодавства, що забороняли виплату пенсії громадян, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, і яке обгрунтовано нормами ст. 34,46,49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, з урахуванням того, що пенсія не виплачується з вини пенсійного органу, то поновлення порушеного права не обмежується будь-яким строком.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому фіксування судового засідання відповідно до ст. 229 КАС України не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, яка до 1997 року перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

У лютому 1997 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (а.с.47-65), у зв`язку із чим виплату пенсії було припинено.

20.02.2019 позивач через свого представника звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про поновлення та виплати пенсії для чого надав необхідні документи (а.с. 42-44, 143-145).

Листом від 22.02.2019 Шевченківським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України м.Запоріжжя відмовлено позивачу у поновленні пенсії, оскільки нею не була дотримана вимога щодо особистого звернення за поновленням пенсії та не надано повного пакету документів для поновлення пенсії (а.с. 39-40).

Перебуваючи па території України в серпні 2019 року, ОСОБА_1 особисто звернулась до 06.08.2019, надавши оригінали усіх документів (а.с. 186).

Листом від 16.08.2019 №1105/02 відповідачем відмовлено позивачу у поновленні пенсії за віком, оскільки нею при зверненні до управління не було надано паспорт громадянина України (а.с. 187-188).

Не погодившись з даним рішенням представник позивача звернувся до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас, рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІVщодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Натомість, жодних доказів звернення ОСОБА_1 з 07 жовтня 2019 року до пенсійного органу із заявою про відновлення виплати пенсії матеріали справи не містять.

При цьому, подання позивачем до відповідача заяви про поновлення виплати пенсії 25.04.2017 та 20.02.2019 не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав та інтересів. Дати 25.04.2017 та 20.02.2019 свідчать лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і дана дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

В свою чергу, частиною 1 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Як зазначено у ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищевказане, з урахуванням часу звернення до суду 20.08.2019 року, суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовні вимоги за період з 07.10.2009 року по 19.02.2019 року без розгляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та/або процесуального права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова