Справа № 1340/4225/18
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/4225/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі представників:

позивача Закамської Г. І. ,

відповідача Гурняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

- від 04.05.2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 70814,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями - в сумі 47209,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 23605,00 грн);

- від 04.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» у розмірі 800395,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями - в сумі 704078,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 96317,00 грн);

- від 04.05.2018 року № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 622116,00 грн;

- від 04.05.2018 року № про застосування штрафу в сумі 947,50 грн.

Посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акта перевірки від 23.03.2018 року №737/13-01-14-12/34814969 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» (34814969) податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року». У вищенаведеному акті контролюючий орган, вказав, зокрема, про те, що ТОВ «Львівський бетон» за результатами перевірки встановлено розбіжності по кількості реалізованої продукції (бетон) між даними реєстру зареєстрованих податкових накладних, накладних на реалізацію та даними оборотів по рахунках 26 «Готова продукція», 20 «Виробничі запаси» в розрізі номенклатури, а також те, що кількість виготовленого (придбаного) та реалізованого ТОВ «Львівський бетон» бетону (в метрах кубічних) є меншою, ніж кількість реалізованого бетону згідно з зареєстрованими податковими накладними. Крім того, як вказано в акті, такі товарні операцій ТОВ «Львівський бетон» з реалізації характеризуються фактичним безоплатним набуттям платником податків відповідного активу, дійсне джерело походження якого невідоме. Зазначене, на думку відповідача, застосовується товариством з метою введення в обіг (легалізації) бетону товарного невідомого походження. Щодо податку на додану вартість, то контролюючий орган вказав про використання ТОВ «Львівський бетон» пального не в господарській діяльності та завищення сум податкового кредиту у зв`язку із повторним включенням податкових накладних. Позивач з такими висновками не погоджується, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Вказала, що товариство є виробником продукції та кожна операція із виготовлення та реалізації продукції була оформлена належними первинними документами (видатковими накладними) та відображена в бухгалтерському обліку підприємства. Поряд з тим, відповідачем, на думку позивача, не доведено факт постачання товару невідомого походження, оскільки в акті відсутні посилання на будь-які первинні документи, що начебто відображають такі операції, а також не вказано яким саме покупцям було реалізовано такий товар. Зазначив, що різниця у номенклатурі товару, допущена товариством при складенні податкових накладних, не може слугувати підставою для сплати повторно податку на прибуток, оскільки такі операції вже відображені у бухгалтерському обліку та були враховані позивачем в повному обсязі при визначенні фінансового результату до оподаткування, що є об`єктом податку на прибуток. Крім того, додав, що відповідачем не враховано аванси (попередню оплату) від покупців товару, а тому дані Єдиного реєстру податкових накладних є неспівмірними із даними показниками рахунків 70 «Реалізація», 90 «Собівартість реалізації», 26 «Готова продукція», 20 «Виробничі запаси», 36 «Розрахунки з покупцями» та інших рахунків бухгалтерського обліку, за якими відображається операції із реалізації продукції не за фактом неотримання оплати від покупців, а фактичної поставки товару покупцям на підставі первинних документів. Стосовно неправомірності податкових зобов`язань із податку на додану вартість вказав, що відповідачем не доведено факту використання пального не в господарській діяльності. На підставі наведеного вважає, що податкові повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №, №, №, № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви та відповіді на відзив, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. Проведеною Головним управлінням ДФС у Львівській області документальною плановою виїзною перевіркою ТОВ «Львівський бетон» (34814969) податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, результати якої відображено в акті від 23.03.2018 року №737/13-01-14-12/34814969, встановлено, що відповідно до наданих оборотно-сальдових відомостей по рахунках бухгалтерського обліку 26 «Готова продукція» та 20 «Виробничі запаси» в розрізі номенклатури, встановлено, що за 2015 рік списано бетону (Дт 90 Кт26,20) на 1725,29 м.куб. менше, ніж реалізовано, за 2016 рік списано бетону (Дт 90 Кт26,20) на 2453,44 м.куб. менше, ніж реалізовано. В обґрунтування вказаного зазначила, що оскільки згідно з виписаними податковими накладними кількість бетону є більшою, ніж відображена за даними бухгалтерського обліку позивача, то такі операції з реалізації характеризуються фактично безоплатним набуттям ТОВ «Львівський бетон» відповідного активу, дійсне джерело походження якого невідоме. Як наслідок, товариство формує вказаний актив (бетон товарний) за рахунок надходжень з джерела невідомого походження. Окрім того, позивач допустив порушення вимог п.12 П(С)БО 9, п.21 П(С)БО 15, так як ним не включено в рядок 2120 Звіту про фінансові результати за 2015 рік та 2016 рік «Інші операційні доходи» відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та в податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік та 2016 рік до складу доходів вартість безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей (бетону товарного) в сумі 4506544,00 грн, в т.ч.: за 2015 рік в сумі 1771169,0000 грн та за 2016 рік - 2735375,00 грн. Щодо висновків про завищення суми податкового кредиту, то вказане пояснюється повторним включенням позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ згідно з податковими накладними. Наведене, на думку відповідача, ставить під сумнів факт здійснення господарських операцій та виключає правомірність їх відображення у податковому обліку ТОВ «Львівський бетон». За таких обставин, вважає, що викладені в акті перевірки від 23.03.2018 року №737/13-01-14-12/34814969 висновки щодо заниження ТОВ «Львівський бетон» податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток є обґрунтованими, відповідно прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №, №, №, № - правомірними і підстав для задоволення позову немає.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Ухвалою судді від 21.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 20.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалами суду від 03.01.2019 року та 11.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року повернуто без розгляду клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 27.02.2019 року зупинено провадження у справі до 26.03.2019 року.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.06.2019 року зупинено провадження у справі до 17.09.2019 року.

Ухвалою суду від 18.09.2019 року поновлено провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ТОВ «Львівський бетон» () зареєстроване, як юридична особа, 27.12.2006 року; основним видом економічної діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є виготовлення виробів із бетону для будівництва.

На підставі направлень від 02.02.2018 року №№891-895, виданих Головним управлінням ДФС у Львівській області, згідно з підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, підп.75.1.2 п.75.1 ст.75, підп.78.15 п.78.1 ст.78, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 1 квартал 2018 року на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 18.01.2018 року №304 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Львівський бетон» дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, за результатами якої складено акт від 23.03.2018 року №737/13-01-14-12/34814969 (далі - акт перевірки від 23.03.2018 року).

У висновках цього акта перевірки контролюючий орган зазначив про порушення позивачем за вказаний період:

1. підп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого: занижено податок на прибуток всього у сумі 704078,00 грн, в т.ч.: - за 2015 рік у сумі 318810,00 грн; - за 2016 рік у сумі 385268,00 грн, та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартали 2017 року у сумі 622116,00 грн.

2. п.189.1 ст.189, п.п.198.1, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 62209,00 грн., в т.ч.: - в березні 2015 року у сумі 15000.00 грн, - в квітні 2015 року в сумі 6673,00 грн, - у вересні 2015 року у сумі 828,00 грн, - у грудні 2015 року у сумі 104,00 грн, - у жовтні 2016 року у сумі 37204,00 грн, - у квітні 2017 року у сумі 1791,00 грн, - у вересні 2017 року у сумі 609,00 грн.

3. підп.«г» 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, підп.«а» п.176.2 ст.176 ПК України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 3928,39 грн;

4. підп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПК України, п.п.1.5 пп.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, в результаті чого донараховано до бюджету військовий збір в розмірі 268,48 грн;

5. п.51.1 ст.51, абз.«б» п.176.2 ст.176 ПК України у розрахунку Форми №1ДФ відомості за ознакою доходу « 101» та « 157» відомості відображено з помилками за 1-4 квартали 2015 року, 1-4 квартали 2016 року та 1-3 квартали 2017 року, не відображено відомості про суми доходів за ознакою доходу « 126»;

6. главу 3 п.3.1 Положення №637, а саме - відсутність платіжних документів, які підтверджують сплату покупцем готівкових коштів в розмірі 3042,50 грн.

На підставі акта перевірки від 23.03.2018 року №737/13-01-14-12/34814969, Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 04.05.2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 70814,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями - в сумі 47209,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 23605,00 грн);

- від 04.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» у розмірі 800395,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями - в сумі 704078,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 96317,00 грн);

- від 04.05.2018 року № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 622116,00 грн;

- від 04.05.2018 року № про застосування штрафу в сумі 947,50 грн.

ТОВ «Львівський бетон» скористалось правом адміністративного оскарження. Так, за наслідком розгляду скарги позивача від 18.05.2018 року Державною фіскальної службою України прийнято рішення від 12.07.2018 року №23346/6/99-99-11-01-01-25, згідно якого скаргу від 18.05.2018 року задоволено частково, а саме: скасовано податкове повідомлення від 04.05.2018 року № в частині 15000,00 грн податку на додану вартість і 7500,00 грн штрафних санкцій, а в іншій частині оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

У зв`язку із вищевказаним, 16.07.2018 року відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення №.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на переконання позивача, визначений йому відповідачем розмір грошових зобов`язань є надуманим і абсолютно безпідставним, оскільки не ґрунтується ані на первинних документах ТОВ «Львівський бетон», ані на документах його бухгалтерського обліку. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою їх захисту.

Дослідивши долучені до справи письмові докази суд встановив наступні обставини.

На підтвердження здійснення господарських операцій із реалізації бетону та іншого товару, виробленого та реалізованого ТОВ «Львівський бетон», позивач представив копії наступних документів:

- видаткових накладних та податкових накладних щодо поставок неплатникам податку на додану вартість за лютий 2016 року;

- документів (банківських виписок) на підтвердження факту отримання оплати у лютому 2016 року від покупців товару;

- податкових накладних, складених позивачем за отриманими авансами у лютому 2016 року щодо наступних покупців: ТОВ «АВТОМОБІЛІСТ-ПЛЮС» (25228371), ТОВ «БУДІВНИЦТВО РСВ» (40105116), ОСОБА_3 ( НОМЕР_1 ), ТОВ «ТЕПЛО БУД ЕКСПЕРТ» (39012254);

- видаткових накладних, складених позивачем на відгрузку продукції за рахунок отриманих авансів у лютому 2016 року від наступних покупців: ТОВ «АВТОМОБІЛІСТ-ПЛЮС» (25228371), ТОВ «БУДІВНИЦТВО РСВ» (40105116), ОСОБА_3 ( НОМЕР_1 ), ТОВ «ТЕПЛО БУД ЕКСПЕРТ» (39012254);

- виробничих звітів щодо фактично виробленої позивачем продукції за 2016 рік.

- оборотно-сальдових відомостей ТОВ «Львівський бетон» по рахунку 361 за грудень 2015 року та грудень 2016 року;

- витягів із системи АІС «Податковий блок» по виписаним податковим накладним на авансові платежі на ТОВ «БУДІВНИЦТВО РСВ», ПП «ТЕКТУМ-БУД», ТОВ «ЛОГІСТИЧНИЙ ПАРК «ЛЬВІВ»;

- витягів із Додатку №5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів по ФОП ОСОБА_4 , Львівське МКП «ЛЬВІВВОДОКАНАЛ», ТОВ «ГРАНІТ-ТК», ТОВ «АЛЕКС ОХОРОНА ГРУП»;

- аналітичні дані щодо продукції, що виготовлялась позивачем, за кількістю якого відповідачем було встановлено відхилення по кількості в ході перевірки. Зокрема, подано у табличному вигляді зведені дані за рахунками 70 «Реалізація», 71 «Інший операційний дохід», 746 «Інші доходи», 36 «Розрахунки з покупцями», а також проаналізовані дані реєстрів складених та зареєстрованих податкових накладних та їх співставлення із реєстром видаткових накладних;

- укладених між ТОВ «Львівський бетон» та покупцями продукції договорів щодо реалізації продукції у лютому 2016 року на підтвердження факту існування договірних відносин із такими контрагентами.

На підтвердження реалізації продукції за видатковими накладними позивач долучив зведення відгрузок збірного залізобетону за серпень 2015 року, серпень 2016 року та серпень 2017 року, а також реєстри отриманих та виданих податкових накладних за вказані періоди (місяці).

На підтвердження отриманих авансів та здійснених поставок позивач надав копії таких документів:

- від ТОВ «АВТОПРОМСЕРВІС» (оборотно-сальдова відомість за рахунком 361 за червень 2013 року, податкові накладні від 14.06.2013 року №113);

- від ПП «КАПІТАЛПРОМБУД» (оборотно-сальдова відомість за рахунком 361 за серпень 2013 року, податкова накладна від 19.08.2013 року №180);

- від ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС-2007» (оборотно-сальдова відомість за рахунком 361 за червень 2013 року, податкова накладна від 07.06.2013 року №52);

- від ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» та ТОВ «ІНТЕРГАЛ-БУД БК» (банківські виписки №БВ-0000178 від 21.06.2016 року, №БВ-0000364 від 22.12.2016 року, податкові накладні №154 від 21.06.2016 року, №170 від 22.12.2016 року та видаткова накладна №РН- 0009145 від 14.12.2016 року);

- від ПП «ГАЛБУДЕКС» (банківські виписки №БВ-0000366 від 23.12.2016 року, №БВ-0000369 від 28.12.2016 року, видаткова накладна на суму 2955,00 грн);

- від ПП «ГАРАНТІЯ СЕРВІС» (банківські виписки №БВ-0000344 від 02.12.2016 року, №БВ-0000349 від 08.12.2016 року, №БВ-0000357 від 15.12.2016 року, видаткові накладні на суму 16926,00 грн);

- від ОСОБА_5 (видаткова накладна від 30.10.2015 року, податкові накладні від 30.10.2015 року №146, від 03.11.2015 року №19);

- від «Апартаменти-Захід 13ОК ЖБК» (банківська виписка від 17.11.2015 року, податкова накладна від 17.11.2015 року №88);

- від Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив « 5-те АВАНЮ ЛЬВІВ» (податкова накладна від 19.08.2016 року №148, оборотно-сальдова відомість за рахунком 361 за серпень 2016 року);

- від «Затишок 3 ЖБК» (податкова накладна від 23.12.2016 року №187).

Даючи оцінку вказаним документам, суд враховує таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 04.05.2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 70814,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями - в сумі 47209,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 23605,00 грн).

Матеріалами справи підтверджено, що дане податкове повідомлення-рішення частково скасоване рішенням про результати розгляду скарги від 12.07.2018 року №23346/6/99-99-11-01-01-25, у зв`язку із чим відповідачем складено нове податкове повідомлення-рішення від 16.07.2018 року №.

Так, у п.5 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 зазначено, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, в тому числі за порушення норм іншого законодавства.

З урахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення від 04.05.2018 року № вважається недійсним, про що було неодноразово наголошено судом в судовому засіданні представнику позивачу.

Щодо порушень.

Згідно акта перевірки від 23.03.2018 року, у період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року відповідно до наданих до перевірки авансових звітів та чеків касового апарату з автозаправних станцій встановлено факти заправки службових транспортних засобів ТОВ «Львівський бетон» у вихідні дні (субота, неділя), втім згідно табелів обліку робочого часу працівники не працювали у вихідні дні, маршрутні листи на використання автотранспорту у зазначені дні відсутні. Загальна вартість пального, яке використане працівниками в позаробочий час, становить 9473,45 грн, в т.ч.: у 2015 році - 519,80 грн, у 2016 році - 7954,65 грн, у 2017 році - 999,00 грн.

Однак, як встановив суд, дана сума не включена до складу витрат підприємства.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.189.1 ст.189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 Податкового кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені Податковим кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Водночас суд враховує, що позивачем не надано жодних доказів на спростування зазначених порушень, а заявлені в судовому засіданні твердження про недоведеність використання списаного пального не у господарських цілей не можуть братися судом до уваги.

За правилами ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи вказані приписи та встановлені обставини, суд приходить висновку про правомірність доводів відповідача щодо заниження ТОВ «Львівський бетон» податкового зобов`язання з ПДВ.

Крім того, відповідач посилається на завищення позивачем суд податкового кредиту, що пояснюється повторним включенням сум ПДВ згідно з податковими накладними всього у сумі 45314,0 грн, в т.ч.: за квітень 2015 року - 6673,00 грн, за вересень 2015 року - 828,00 грн, за березень 2016 року - 1117,00 грн, за травень 2016 року - 27879,00 грн, за липень 2016 року - 693,00 грн, за серпень 2016 року - 7515,00 грн, за вересень 2017 року - 609,00 грн.

Зокрема:

- в ході проведення перевірки ТОВ «Львівський бетон» представлено податкову накладну від 01.04.2015 року №3 на загальну суму 23300,00 грн, в т.ч. ПДВ 3883,33 грн на придбання послуг охорони в ТОВ «Алекс охорона груп» (). Однак вказана сума ПДВ повторно включена позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року;

- в ході проведення перевірки ТОВ «Львівський бетон» представлено податкову накладну від 27.04.2015 року №24 на загальну суму 16737,37 грн, в т.ч. ПДВ 2789,56 грн на придбання товарів в ТОВ «Граніт-ТК» (). Однак вказана сума ПДВ повторно включена позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року;

- в ході проведення перевірки ТОВ «Львівський бетон» представлено податкову накладну від 31.08.2015 року №3838 на загальну суму 4967,96 грн, в т.ч. ПДВ 827,99 грн на придбання товарів в Львівське МКП «Львівводоканал» (код ЄДРПОУ 3348471). Однак вказана сума ПДВ повторно включена позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року;

- в ході проведення перевірки ТОВ «Львівський бетон» представлено податкову накладну від 29.03.2016 №60 на загальну суму 160571,50 грн, в т.ч. ПДВ 26761,92 грн на придбання товарів в ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Однак вказана сума ПДВ повторно включена позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року;

- в ході проведення перевірки ТОВ «Львівський бетон» представлено податкову накладну від 28.04.2017 року№3266 на загальну суму 3656,00 грн, в т.ч. ПДВ 609,33 грн на придбання товарів в ПП «Шипшина» (). Однак вказана сума ПДВ повторно включена позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року;

- в ході проведення перевірки ТОВ «Львівський бетон» встановлено розбіжності відповідно до Додатку №5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», а саме:

березень 2016 року - 2234,87 грн (ТОВ «Щирецький завод залізобетонних виробів» (35263508) - не проведено розрахунки коригування в сторону зменшення податкового кредиту в березні 2016 року на суму ПДВ (-1117,44) грн, в травні 2016 року на суму ПДВ (-1117,44) грн;

липень 2016 року - 692,67 грн. (ТОВ «Редакція газети «Ваш магазин» (22347307) - не підтверджено податковими накладними;

серпень 2016 року - 7514,48 грн (ПАТ «Миколаївцемент» (00293025) - не підтверджено податковими накладними.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території Україні, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою 20% протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу).

Відтак, висновки відповідача щодо завищення позивачем суд податкового кредиту з ПДВ в загальній сумі 45314,00 грн є такими, що підтверджуються матеріалами справи та не спростовані представником позивача в процесі судового розгляду справи.

Крім того, суд встановив, що ТОВ «Львівський бетон» завищено значення р.20 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 20.1 + рядок 20.2 + рядок 20.3): значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду» декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року у сумі 15000,00 грн, що привело до заниження значення р.25 «Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 18 - рядок 20)» декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року у суму 15000,00 грн.

Вказане (невірне перенесення суми від`ємного значення з ПДВ попереднього звітного (податкового) періоду) є порушенням п.200.4 ст.200 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» та призвело до заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за березень 2015 року у сумі 15000,00 грн.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 04.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» у розмірі 800395,00 грн та № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 622116,00 грн.

Як зазначено відповідачем в акті перевірки від 23.03.2018 року, відповідно до наданих оборотно-сальдових відомостей по рахунках бухгалтерського обліку 26 «Готова продукція» та 20 «Виробничі запаси» в розрізі номенклатури, встановлено, що за 2015 рік списано бетону (Дт 90 Кт 26,20) на 1725,29 м.куб. менше ніж реалізовано, за 2016 рік списано бетону (Дт 90 Кт 26,20) на 2453,44 м.куб. менше ніж реалізовано.

Позивач з такими висновками не погоджується та зазначає, що такі не відповідають даним бухгалтерського обліку товариства та первинним документам, зокрема складеним позивачем видатковим накладним. Вказала, що за кожною господарською операцію із реалізації бетону було складено видаткову накладну, що містить дійсні дані щодо номенклатури, вартості товару, покупця, а також іншу обов`язкову інформацію для такого первинного документа.

Згідно підп.«е» п.201.1 ст.201 ПК України, одним із обов`язкових реквізитів, який зазначається в податковій накладній, є, серед іншого, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтвердження її здійснення.

Таким чином, слідує висновок, що обов`язковий реквізит «Номенклатура товарів/послуг» має відповідати формулюванню в первинних документах, якими супроводжується постачання таких товарів/послуг. Однак, як підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем, номенклатура товару у видаткових накладних не відповідає номенклатурі товару в податкових накладних.

Згідно з п.п.201.1 і 201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений Кодексом термін. При цьому податкова накладка, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою дія нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних в електронному вигляді.

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Форму та порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 (далі - Порядок №1307).

Згідно з п.21 цього Порядку, у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до ст.192 розд.V Кодексу постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Порядок складання розрахунку коригування та його реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних, крім випадків, передбачених Порядком №1307.

У разі зміни номенклатури товарів/послуг у розрахунку коригування у графі 7 «Зміна кількості, об`єму, обсягу (-) (+)» в одному рядку зі знаком «-« зазначають номенклатуру товару/послуги, яка підлягає зміні, а в другому рядку вказують зі знаком «+» змінену номенклатуру товару/послуги.

Відповідно до форми розрахунку коригування у графі 1 розділу Б розрахунку коригування зазначається номер рядка податкової накладної, що коригується.

Оскільки відбувається зміна номенклатури товару/послуги, зазначеної в конкретному рядку податкової накладної, то графа 1 «N з/п рядка податкової накладної, що коригується» розрахунку коригування заповнюється двічі по кожному з рядків, які змінюють номенклатуру, та відповідає графі 1 «N з/п» рядка податкової накладної, що коригується».

Разом з цим повідомляємо, що до внесення відповідних змін до форми податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної та порядку їх заповнення при складанні, починаючи з 01.01.2017 року, податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної код товару згідно з УКТ ЗЕД слід зазначати у графі 3 табличної частини податкової накладної та графі 4 табличної частини розрахунку коригування до податкової накладної (у тому числі до податкової накладної, складеної до 01.01.2017 року).

Оскільки чинна форма податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної не містить окремого поля для відображення коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, то до внесення відповідних змін до форми податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної та порядку їх заповнення при складанні, починаючи з 01.01.2017 року, податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної (у тому числі до податкової накладної, складеної до 01.01.2017 року) код послуги тимчасово не зазначається.

Однак суд враховує, що позивач неодноразово звертала увагу на те, що товариством не здійснювалось коригування податкових накладних.

Крім того, в поясненнях позивач зазначає, що «облік товарів в розрізі номеклатури позивачем апріорі не здійснюється» і не зазначає, при тому, як же ведеться їх облік.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищезазначеними документами.

Таким чином, підприємство повинно відслідковувати відповідність номенклатури товару в первинних документах та в податковій накладній на кожному окремому етапі постачання. Щодо особливостей відображення в обліку однакових товарів з різним найменуванням, то згідно з п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», що затверджене наказом Міністерства фінансів України №246 від 20.10.1999 року (далі - П(С)БО 9), одиницею бухгалтерського обліку запасів є їх найменування або однорідна група (вид).

Нормативного визначення поняття «найменування товару» не існує. Натомість у наказі Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)» №13 від 21.01.2016 року міститься визначення поняттю «назва товару» - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару та однозначно ідентифікують товар в документообігу суб`єкта господарювання.

Слід зазначити, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві перебувають у компетенції керівника (власника) підприємств у відповідності з чинним законодавством та установчими документами (п.2 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п.1.3 Методичних рекомендацій щодо облікової політики підприємства, затверджених наказом Міністерства фінансів України №635 від 27.06.2013 року (далі - Методрекомендації №635), у розпорядчому документі про облікову політику наводяться принципи, методи і процедури, які використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання і подання фінансової звітності та щодо яких нормативно-правовими актами з бухгалтерського обліку передбачено більш ніж один їх варіант.

Розпорядчий документ про облікову політику підприємства визначає, зокрема, порядок визначення одиниці аналітичного обліку запасів (п.2.1 Методрекомендацій №635).

При цьому, суд звертає увагу, що таку однорідність можна створювати лише в межах коду УКТ ЗЕД.

Тому, оскільки позивачем не проводились розрахунки коригувань до податкових зобов`язань в зв`язку зі зміною номенклатури товарів/послуг, долучені документи свідчать про правильність висновків, зазначених в акті перевірки від 23.03.2018 року.

Щодо тверджень позивача про наявність авансів станом на 01.01.2015 року, які не враховані податковим органом.

З даного приводу представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що при розрахунку встановлених розбіжностей по кількості реалізованої продукції між даними реєстру зареєстрованих податкових накладних, накладних та даними бухобліку бралися до уваги дані за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року. Відповідно, виписані податкові накладні до 01.01.2015 року не брали участі в розрахунку кількості реалізованого бетону, відповідно і не враховувались непогашені аванси на відповідні звітні періоди.

Також, позивач зазначає, що відповідач при здійсненні розрахунків не взяв до уваги сум авансових платежів за бетон по наступних контрагентах - ПП «ГАЛБУДЕКС» та ПП «ГАРАНТІЯ СЕРВІС».

Проте, як видно з матеріалів справи, а саме - оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 «Розрахунки з покупцями», авансові оплати по номенклатурі бетон складають:

станом на 31.12.2015 року - 33483,49 грн по наступних контрагентах:

- ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Діамант-Адгезив» (23884728) - 2069,70 грн,

- ТОВ «ІБК «Екополіс» (33805210) - 4797,00 грн,

- ТОВ «ТЕК-гідроенергобуд» (38667324) - 26616,79 грн,

станом на 31.12.2016 року - 370679,73 грн по наступних контрагентах:

- ПП «Ріелпогранбуд-1» (39947613) - 271743,40 грн,

- ПП «Гарантія-сервіс» (30274688) - 3074,43 грн,

- ПП «ГАЛБУДЕКС» (31657985) - 27045,00 грн,

- ТОВ «Адамас» (32484670) - 40264,60 грн,

- ТОВ «Автомобіліст-плюс» (25228371) - 28552,30 грн.

Таким чином, вказані доводи представника позивача не знайшли свого підтвердження.

Крім того, проаналізованими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 «Розрахунки з покупцями» спростовуються і доводи представника позивача стосовно помилкового врахування податковим органом даних оборотно-сальдових відомостей за грудень 2015 року по ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» та ТОВ «ІНЕГРАЛ-БУД БК» по операціям для розрахунку суми залишків авансів, так як такі не відповідають дійсності.

Щодо попередньої оплати за бетон в сумі 6743,09 грн по операціях із ОСОБА_6 , в сумі 24386,00 грн по операціях із «Апартаменти-Захід ІЗОК ЖБК», в сумі 33207,50 грн по операціях із Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив « 5-ТЕ АВЕНЮ ЛЬВІВ» та в сумі 3000,00 грн по операціях із «Затишок 3 ЖБК», позивачем було складено податкові накладні від 30.10.2015 року №146 на загальну суму 12644,77 грн, від 03.11.2015 року №19 на загальну суму 6743,09 грн, від 17.11.2015 року №88 на загальну суму 143889,18 грн, від 19.08.2016 року №148 на загальну суму 160891,66 грн, від 23.12.2016 року №187 на загальну суму 3000,00 грн відповідно.

Однак позивачем не надано інформації щодо інших неплатників ПДВ, на яких складено зведені податкові накладні від 30.10.2015 року №146 (щодо суми 5901,68 грн), від 17.11.2015 року №88 (щодо суми 119503,18 грн), від 19.08.2016 року №148 (щодо суми 127684,16 грн), як і не надано інформації щодо інших податкових накладних, які були виписані на оплату за бетон, в сумі 40000,00 грн та 75520,00 грн.

Враховуючи зазначене, долучені документи жодним чином не підтверджують позицію позивача про те, що суми авансів на відповідні дати були розраховані невірно.

Крім того, позивачем не надано жодних пояснень стосовно того в чому ж саме полягав безперервний або ритмічний характер постачання товарів/послуг.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить висновку про правомірність винесення Головним управлінням ДФС у Львівській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 04.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» у розмірі 800395,00 грн та № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 622116,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 04.05.2018 року № про застосування штрафу в сумі 947,50 грн.

Як вже зазначалось судом вище, ТОВ «Львівський бетон» занижено податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 1895,00 грн (внаслідок використання пального не в господарській діяльності).

Разом з тим, контролюючим органом встановлено відсутність складання та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України, податкової накладної або розрахунку коригування на суму ПДВ 1895,00 грн.

Згідно п.1201.1 ст.1201 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

А тому, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування до позивача штрафу в сумі 947,50 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №.

Беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підставі обставини справи, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача від 04.05.2018 року №, №, №, № є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України. Обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатися підставами для їх скасування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ТОВ «Львівський бетон» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 25.11.2019 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 22.11.2019 року.