Справа № 480/4673/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 листопада 2019 р. Справа № 480/4673/19

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля С.П. від 13.03.2019 р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 111 046,04 грн. у виконавчому провадженні № 56252027.

Разом з тим позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою. Клопотання мотивоване тим, що на думку позивача, в даному випадку для визначення строку звернення до суду, необхідно застосовувати ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби, щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. При цьому про існування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.03.2019 року ( ВП № 56252027) позивачу стало відомо 20.05.2019 року, у зв`язку з чим ОСОБА_1 24.05.2019 року звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області із заявою про закінчення виконавчого провадження. 25.06.2019 року отримано відповідь відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за вих. № 02.1-13/20358 про відмову в задоволенні зазначеної заяви. 04.07.2019 року позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із скаргою на бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаль С.П. 30.10.2019 року Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати пропуск строку на оскарження постанови головного державного виконавця Ричкаль С.П. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про стягнення виконавчого збору від 13.03.2019 року ( ВП 56252027) - поважним та поновити пропущений строк.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа "Стаббігс та інші проти Великобританії").

Як вже зазначалось судом вище, представником позивача подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку, в якій він посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин положень п. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, за змістом цієї норми при здійсненні судочинства адміністративний суд керується саме положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 липня 1998 року N 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: "Термін "дні", якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм Кодексу адміністративного судочинства України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України регулює порядок оскарження саме до адміністративного суду дій державного виконавця, при цьому стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, відповідно до частини третьої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3 - 9).

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019 року № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18).

Отже в даному випадку для обчислення строку звернення до адміністративного суду слід керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів позовної заяви суд вбачає, що позивач оскаржує постанову державного виконавця від 13.03.2019 р. про стягнення виконавчого збору, яку, як зазначено позивачем у позовній заяві отримав 20.05.2019 року.

В подальшому, як самостійно зазначено позивачем, після отримання 25.06.2019 року відповіді відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за вих. № 02.1-13/20358, позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із скаргою на бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Проте ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим, як зазначалося судом вище, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц суд вбачає, що позивач був присутній в судовому засіданні 30.10.2019 року за результатами якого судом було прийнято ухвалу від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц, а отже про результати оскарження скарги ОСОБА_1 дізнався 30.10.2019 року. При цьому до Сумського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою звернувся 18.11.2019 року.

Отже суд зазначає, що в даному випадку позивачем було пропущено десятиденний строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, з моменту прийняття Ковпаківським районним судом м. Суми ухвали від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц. При цьому будь-яких доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою з моменту прийняття ухвали від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц, позивачем суду надано не було.

Крім того суд зазначає, що оскарження позивачем бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, не позбавляло його можливості оскаржити постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля С.П. від 13.03.2019 р. про стягнення виконавчого збору до Сумського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи питання щодо визнання поважності причин пропуску звернення до суду суд дійшов висновку, що наведені представником позивача в заяві обставини, які вплинули на поважність строку звернення до суду не підтверджені будь-якими доказами.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За приписами ч. 4-5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позивачем додано до позовної заяви не всі засвідчені копії документів, а саме копія рішення Ковпаківським районним судом м. Суми від 26.06.2015 року по справі № 592/11464/14-ц; копія виконавчого листа, виданого 15.07.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми; копія ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми ухвали від 02.05.2019 року по справі № 592/11464/14-ц; копія постанови про стягнення виконавчого збору від 13.03.2019 року ВП № 56252027 та копія супровідного листа до неї; копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2019 року ВП № 58668581 та копія супровідного листа до неї; копія ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.10.2019 року по справі № 592/11464/14-ц скаргу та копія супровідного листа до неї; .

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також належним чином завірені копії вище зазначених документів, які додаються до позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст. 123, 241, 248 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню заявникові.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала забирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек