Справа № 300/793/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/7513/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

представника позивача Фединяка Р.Б.,

представника відповідача Прос Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Матуляком Я.П.) в адміністративній справі № 300/793/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняте Івано-Франківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000203/2 від 12.03.2019.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним було завезено на митну територію України вживаний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , для розмитнення якого відповідачу було подано весь необхідний пакет документів та заявлено митну вартість за ціною придбання, що підтверджується відповідними документами. Проте, відповідач не погодився з цією ціною і прийняв рішення про коригування митної вартості автомобіля за резервним методом. Вважає, що це рішення відповідача є протиправним, необгрунтованим, прийняте з порушенням порядку та без дотримання основних принципів митного регулювання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Івано-Франківська митниця ДФС, яка вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення не врахував ряд обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору, не надав належної правової оцінки поданим доказам, допустив ряд порушень норм процесуального та матеріального права, що в свою чергу призвело до винесення незаконного рішення; натомість взяв до уваги необґрунтовані доводи позивача та безпідставно задовольнив його позовні вимоги. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним методом, зокрема декларантом не долучено транспортних документів, що свідчить про невключення при розрахунку митної вартості витрат на транспортування автомобіля. Зазначено про виявлені розбіжності, зокрема відповідно до рахунку-фактури від 22.02.2019 продавцем транспортного засобу виступав "Autoservice Braun", натомість у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено, що власником автомобіля виступає "Autohaus Kropf GmbH", який не фігурує в жодних інших документах у зв`язку з чим у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості. Також вказано на наявні розбіжності щодо ціни товару, зазначеної в рахунку-фактурі та митній декларації країни відправлення.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, що 22.02.2019 позивач придбав у нерезидента "Autoservice Braun" транспортний засіб - легковий автомобіль, марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) від 22.02.2019 (а.с. 13, 14). Вартість придбання автомобіля становила 7800,00 EUR, що підтверджується також рахунком № 20190284 від 22.02.2018 (а.с. 15, 16).

Декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію за № UA206020/2019/403111 від 12.03.2019, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме бувший у використанні транспортний засіб, призначений для перевезення людей (пасажирський), марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 9, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1598 куб.см, колісна формула 4х2, потужність 107 кВт (а.с.12, 81).

У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) графа 43 митної декларації, яка складає 7800,00 EUR графа 42 митної декларації (а.с.12, 81).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру (інвойс) від 22.02.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA305100/2019/603926 від 07.03.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 06.02.2018, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні, інші некласифіковані документи № 19DE58Е0 від 07.03.2019, інші некласифіковані документи № 20190284 від 22.02.2019 (а.с.15, 68), інші некласифіковані документи від 09.03.2019, інші некласифіковані документи від 11.03.2019, касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН 786275 від 05.03.2019 (а.с. 11, 13, 17, 19, 21 - 23, 26, 67, 71 - 75, 77).

12.03.2019 Івано-Франківською митницею ДФС розпочату процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання додаткових документів відповідно до частини 2 статті 264, пункту 3 частини 1 статті 266 Митного кодексу України, а саме оригінали та/або копії документів, зазначених в графі 44 МД (а.с.76) та для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (а.с.78).

У цей же день, декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 повідомлено відповідача про те, що запитувані документи були долучені до митної декларації, будь-яких інших документів надати не може (а.с.79).

У зв`язку із вищенаведеним, Івано-Франківська митниця ДФС винесла оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000203/2 від 12.03.2019, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно статті 53 Митного кодексу України. 2-5 методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (стаття 59, стаття 60 Митного кодексу України), та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (стаття 62, стаття 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2. "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN кодами: НОМЕР_1 , валюта НОМЕР_3 , вартість 29779,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України (а.с.9, 81).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач належно обґрунтував та визначив митну вартість товару, який ввозився, що підтверджується поданими документами, а відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59 - 63 Митного кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами частини першої статті 49 та частини першої статті 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою - другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; рахунок-фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини перша - третя статті 53 МК України).

Разом з тим, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 Кодексу).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частини першої статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Як видно із матеріалів справи, позивач надав митному органу для митного оформлення Імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України та давали змогу встановити митну вартість товарів, а митний орган не надав належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Зокрема, декларантом надано рахунок-фактура (інвойс) від 22.02.2019 (а.с.13, 77), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA305100/2019/603926 від 07.03.2019 (а.с.11, 74, 75), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 06.02.2018 (а.с.17, 19, 71, 72-73), паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (а.с.26), інші некласифіковані документи № 19DE58Е0 від 07.03.2019 (а.с.21-23, 67), інші некласифіковані документи № 20190284 від 22.02.2019 (а.с.15, 68), інші некласифіковані документи від 09.03.2019, інші некласифіковані документи від 11.03.2019, касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН 786275 від 05.03.2019.

Як видно з матеріалів справи, у представника відповідача обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару виник, зокрема, у зв`язку із тим, що згідно рахунку-фактури від 22.02.2019 продавцем автомобіля є "Autoservice Braun", натомість у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено, що власником автомобіля є "Autohaus Kropf GmbH", який не фігурує в жодних інших документах.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно із вищевказаним рахунком-фактурою, Autoservice Braun не виступає власником транспортного засобу, а є лише його продавцем. Більше того, вказана обставина жодним чином не ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Необґрунтованими є також твердження представника відповідача про наявні розбіжності щодо ціни товару, зазначеної в рахунку-фактурі та митній декларації країни відправлення, оскільки, як вбачається зі змісту митної декларації країни відправлення № 19DE58Е0 від 07.03.2019 року загальна сума за рахунком склала 7800,00 EUR (графа 22 декларації), що відповідає ціні, відображеній в рахунку-фактурі від 22.02.2019 року. В свою чергу сума, зазначена у графі 46 митної декларації країни відправлення у розмірі 7900,00 EUR є статистичною вартістю транспортного засобу, а не фактичною, яка б відповідала ціні договору (а.с.21-25).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач не довів наявності розбіжностей у поданих позивачем документах, як і ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості ТЗ, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ТЗ, при тому, що у нього була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого ТЗ, оскільки в документах купівлі-продажу є відомості про продавця, його адресу.

Отже, доводи відповідача про те, що декларант не подав повного переліку первинних документів, зазначених в частині другій статті 53 МК України є безпідставними, що свідчить про недотримання відповідачем вимог цієї норми при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого ТЗ за основним методом - ціною договору.

Судом встановлено, що згідно із рахунком-фактурою від 22.02.2019, виданого Autoservice Braun (Sulzbacherstr. 11 92284 Poppenricht), покупцем легкового автомобіля марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ціна товару 7800,00 EUR, спосіб оплати: готівка. Вказаний документ містить відтиск штампу продавця "Оплачено 22 лютого 2019" (а.с.13-14).

Як видно з матеріалів справи, до митної декларації за № UA206020/2019/403111 від 12.03.2019 року декларант також подав оформлений Autoservice Braun (Sulzbacherstr. 11 92284 Poppenricht) рахунок за № 20190284 від 22.02.2019 відповідно до якого загальна вартість автомобіля становить 7800,00 EUR, сума ПДВ 0,00 EUR, яка підлягає оплаті відразу без скидки. Вказаний документ містить відтиск штампу продавця "Оплачено 22 лютого 2019" (а.с.15). В матеріалах справи наявний переклад такого рахунку з німецької мови на українську, виконаний перекладачем ОСОБА_4 Наталією, засвідчений її підписом та печаткою (а.с.16).

Разом з тим, відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури від 22.02.2019, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Федеративної республіки Німеччина інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем Autoservice Braun (Sulzbacherstr. 11 92284 Poppenricht) вживаного автомобіля марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , та отримання або неотримання від позивача коштів в сумі 7800,00 EUR та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що системний аналіз змісту тексту перекладених документів свідчить, що позивач, 22.02.2019, при виданні нерезидентом Autoservice Braun (Sulzbacherstr. 11 92284 Poppenricht) рахунку-фактури від 22.02.2019 на купівлю автомобіля марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , сплатив нерезиденту вартість товару саме готівкою в сумі 7800,00 EUR, на підтвердження чого продавець нерезидент видав рахунок за № 20190284 від 22.02.2019.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що факт набуття права власності підтверджується "рахунком-фактурою (інвойсом)" від 22.02.2019, який є одним із документів, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України і підпункту "б" пункту 2 Правил №1118 підтверджує митну вартість товару та є один із видів інших документів на підтвердження обставини придбання ТЗ.

Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 викладена правова позиція, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Таким чином, за умови подання 12.03.2019 року декларантом, при первинному декларуванні, рахунку-фактури від 22.02.2019, виданого нерезидентом Autoservice Braun (Sulzbacherstr. 11 92284 Poppenricht) на купівлю ОСОБА_1 автомобіля марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , за змістом якого вартість автомобіля в сумі 7800,00 EUR позивач оплатив готівкою, а продавець Autoservice Braun (Sulzbacherstr. 11 92284 Poppenricht) цю готівку отримав, у відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури від 22.02.2019.

На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку-фактури від 22.02.2019 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Також, суд зазначає, що відповідач при визначенні митної вартості залишив поза увагою стан транспортного засобу (пошкодження автомобіля), які зазначені, зокрема, в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за № UA305100/2019/603926 від 07.03.2019 року (а.с.11, 74, 75).

Так, згідно додаткового аркуша до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за № UA305100/2019/603926 від 07.03.2019 року, встановлено, що легковий автомобіль марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 1598 куб.см, потужність 107 кВт, тип двигуна дизельний, загальна кількість місць, включаючи місце водія 9, на час митного огляду містив пошкодження внаслідок ДТП, а саме передній бампер, капот, радіатори, фари, крила, вітрове скло, гідро підсилювач, клапан ЄГР, фільтри, блок живлення, показник спідометра, ліва передня дверка, лівий поріг, ліве бокове скло, ліва сторона ТЗ, задній бампер, ліве заднє крило, лівий задній ліхтар, правий поріг (а.с.11, 74, 75).

Відповідач не довів, що така інформація про реальний стан транспортного засобу була також внесена в програмно-інформаційного комплексу АСАУР при здійсненні митного контролю і виконанні митних формальностей при здійсненні митного оформлення товару в березні 2019 року.

Позивачем надано суду Висновок експертного автотоварознавчого дослідження за № 190412-1, складений судовим експертом ОСОБА_5 О. 12.04.2019 року, відповідно до якого вартість ввезеного з-за кордону на митну територію України автомобіль Opel Vivaro, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , з врахуванням особливостей його стану визначеного експертом при органолептичному обстеженні та зазначеного в додатковому аркуші до акта митного огляду UA305100/2019/603926 від 07.03.2019 року, в цінах на дату проведення дослідження може становити 185347,21 грн. Вказаний висновок містить калькуляцію витрат на ремонт пошкоджень автомобіля марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 . До даного висновку долучені фототаблиці транспортного засобу і самих пошкоджень окремих частин, вузлів і агрегатів такого автомобіля (а.с.34-56).

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що митний орган, всупереч приписам цих норм, не обгрунтував та не підтвердив належними доказами неможливість застосування основного та попередніх методів, хоча у митного органу були наявні достатні документи та інформація, відповідно до якої він міг визначити вартість імпортованого ТЗ.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000203/2 від 12.03.2019 є необгрунтованим, прийняте без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, та прийняте з порушенням вимог частини другої статті 2 КАС України, а отже підлягає скасуванню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року в адміністративній справі № 300/793/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 22 листопада 2019 року.