Справа № 300/1762/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. справа № 300/1762/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення щодо відмови у зарахуванні до стажу при обчисленні пенсії період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997 та зобов`язання провести перерахунок пенсії шляхом зарахування вказаного періоду до стажу роботи для обчислення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 21.08.2019 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, Управління) про визнання протиправним рішення щодо відмови у зарахуванні до стажу при обчисленні пенсії період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997 та зобов`язання провести повторний розрахунок пенсії з 29.12.2009 (дати призначення) шляхом зарахування вказаного періоду до стажу роботи для обчислення пенсії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 (а.с.21-23) вказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з необхідністю подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних підстав для поновлення строку, так як позивач просив провести перерахунок пенсії з 29.12.2009.

09.09.2019 позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, подавши адміністративний позов, відповідно до нової редакції прохальної частини якого ОСОБА_1 просить провести перерахунок пенсії із врахуванням до страхового стажу період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, без зазначення відповідної дати, з якої слід здійснити такий перерахунок (а.с.28-29).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він з 29.12.2009 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності. Як стверджує позивач, відповідачем при призначенні пенсії не враховано до його загального стажу період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, де позивач займав посаду директора підприємства. У зв`язку із вказаними обставинами, ОСОБА_1 03.07.2019 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати коментований період до загального стажу роботи. Проте орган пенсійного фонду відмовив позивачу у зарахуванні до стажу період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, з посиланням на відсутність даних про сплату страхових внесків за вказаний період. Позивач вважає, що твердження відповідача засноване на його припущенні, не може нівелювати відомості трудової книжки, які оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.1-3).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 30.09.2019 із відповідними письмовими доказами (а.с.41-43, 44-96). Останній не погоджується з доводами ОСОБА_1 викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що згідно вимог статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також за умови членства в колгоспі та інших кооперативах за умова сплати підприємствами та організаціями страхових внесків Пенсійного фонду України. Як стверджує відповідач Управлінням направлено запит від 19.03.2010 за № 3236/03 до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі щодо сплати по позивачу страхових внесків. Однак інформація про сплату таких внесків в районному управлінні відсутня, а тому зарахувати до страхового стажу позивача спірний період у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" немає підстав. Додатково відповідач повідомив, що відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області спрямовано запит до відділу забезпечення, наповнення бюджету №3 фінансового-економічного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про сплату внесків Приватним виробничо-комерційним підприємством "Рута" за спірний період. При отримання інформації суд буде повідомлено додатково.

10.10.2019 ОСОБА_1 направив на адресу суду заперечення на відзив (а.с.98), в якому зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов на спростування аргументів позивача, не підтверджені жодними доказами. На переконання позивача відсутність інформації про сплату внесків в Управлінні Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі чи Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області не означає відсутність самої сплати внесків. Особа не може відповідати за збереження інформації у пенсійному фонді.

Відповідач 11.11.2019 направив на адресу суду доповнення до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , де зазначив про відсутність нарахування і сплати внесків Приватним виробничо-комерційним підприємством "Рута" за період з 01.10.1996 по 08.12.1997, про що свідчить довідка від 24.10.2019 за №19139/04 (а.с.101-104).

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, заперечення на відзив, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить із таких підстав та мотивів.

При розгляді встановлено, що ОСОБА_1 з 29.12.2009 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією заяви про призначення пенсії від 29.03.2010, а також протоколом за пенсійною справою №50101 від 27.04.2010, що містяться в матеріалах справи (а.с.46, зворотній бік а.с.51).

До страхового стажу ОСОБА_1 на підставі поданих документів, органом пенсійного фонду враховано 16 років 8 місяців 4 дні, свідченням чого є розрахунок стажу позивача (а.с.48).

Як стверджує позивач та підтверджується поясненнями відповідача, при обчисленні пенсії орган пенсійного фонду не врахував до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997.

Зміст трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.01.1978 свідчить про те, що ОСОБА_1 в період з 21.09.1992 по 15.08.1997 працював на посаді директора Приватного виробничо-комерційного підприємства "Рута". Звільнений із займаної посади, у зв`язку з ліквідацією даного підприємства (а.с.10).

Позивач 03.07.2019 звернувся до Головного управління ПФУ в області із заявою про зарахування до трудового стажу період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, та здійснити відповідний перерахунок (а.с.11).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 07.08.2019 за №879/М-15 (а.с.12) повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування до стажу період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків за вказаний період.

ОСОБА_1 , вважаючи неправомірними дії відповідача щодо не зарахування при обчисленні пенсії до трудового стажу періоду роботи з 21.09.1992 по 15.08.1997 у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута", звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права, ставлячи питання про зарахування до трудового стажу вказаний період роботи.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, який набрав чинності з 01.01.2014 (надалі по тексту також - Закон №1058).

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162, положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу/розпорядження (пункт 2.4 Інструкції №58).

З наведеного слідує, що Інструкцією №58 встановлено відповідний порядок оформлення трудової книжки, а також внесення до трудової книжки записів про роботу.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12.01.1978, згідно записів №28 в якій слідує, що позивач 21.09.1992 зарахований на посаду директора Приватного виробничо-комерційного підприємства "Рута" (а.с.10, зворотній бік а.с.58). ОСОБА_1 15.08.1997 звільнений із займаної посади, у зв`язку з ліквідацією підприємства (зворотній бік а.с.10, зворотній бік а.с.59).

Отже, позивач в період з 21.09.1992 по 15.08.1997 згідно коментованих записів здійснював свою трудову діяльність на посаді директора Приватного виробничо-комерційного підприємстві "Рута".

Як слідує із змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.08.2019 за №879/М-15 та відзиву на позов, відповідач в обґрунтування правомірності неврахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, вказує на єдину підставу такого неврахування - відсутність інформації про сплату підприємством страхових внесків за вказаний період (а.с.12).

Статтею 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно вимог частини 1, 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

Наведені положення свідчать про те, що основною умовою для врахування до трудового стажу період виконуваної роботи є сплата підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Разом цим суд зазначає, що підставою для відмови відповідачем у зарахуванні до трудового стажу позивача спірного періоду роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" була відсутність інформації щодо сплати підприємством страхових внесків за період з 21.09.1992 по 15.08.1997.

Запит від 29.03.2010 за №3236/03, адресований начальнику Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі, міститься в матеріалах справи (а.с.75), при цьому відповідь на такий запит в матеріалах справи відсутня.

Відповідач не пояснив суду причини ненадання відповіді на коментований запит.

Таким чином являється неможливим встановити, на підставі чого орган пенсійного фонду при обчисленні позивачу пенсії дійшов висновку про несплату Приватним виробничо-комерційним підприємством "Рута" страхових внесків за спірний період чи відсутність інформації щодо їх сплати.

В ході розгляду справи позивачем долучено до матеріалів справи довідку Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 19.09.2019 за №03-37/2176-19, зміст якої свідчить про те, що станом на 19.09.2019 відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Приватне виробничо-комерційне підприємство "Рута" (ідентифікаційний код юридичної особи 13658899, керівник - Мельник М.О.), вилучено (а.с.36).

Згідно довідки Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 19.09.2019 за №59/09-19-50-62-11, ОСОБА_1 згідно АІС "Податковий блок" перебував на посаді керівника Приватного виробничо-комерційного підприємства "Рута" (податковий номер 13658899), яке було зареєстроване 14.07.1992 та припинено 24.05.2004 (а.с.37).

Беручи до уваги вище вказані докази та записи у трудовій книжці позивача, у суду відсутні достатні і достовірні дані на спростування обставини перебування ОСОБА_1 на посаді керівника Приватного виробничо-комерційного підприємства "Рута" в період з 21.09.1992 по 15.08.1997 та здійснення останнім трудової діяльності у вказаний період.

В свою чергу, відповідачем під час розгляду справи подано суду довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №19139/04 від 24.10.2019, згідно якої Приватне виробничо-комерційне підприємство "Рута" перебувало на обліку в органах Пенсійного фонду України з 03.11.1992 по 31.12.2001. За період з 03.11.1992 по 30.09.1996 дані про нарахування та сплату збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не збережені за обмеженням їх терміну зберігання. За період з 01.10.1996 по 08.12.1997 підприємство не нараховувало і не сплачувало збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.104).

В даному випадку має особливе значення обставина взяття підприємства на облік в органах Пенсійного фонду України саме з 03.11.1992, що свідчить про не можливість проведення внесення відповідних внесків до бюджету Фонду до вказаної дати.

Разом з тим, зміст довідки свідчить, що період роботи з 01.10.1996 по 08.12.1997 не підлягає врахуванню до стажу позивача, оскільки даним документом підтверджено відсутність сплати підприємством страхових внесків за вказаний період.

Поряд з вказаним, суд зазначає, що відсутність інформації щодо сплати Приватним виробничо-комерційним підприємством "Рута" страхових внесків у період з 03.11.1992 по 30.09.1996 у зв`язку із не збереженням даних, не може бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу позивача вказаного періоду його трудової діяльності на даному підприємстві.

Такі аргументи органу пенсійного фонду, на переконання суду, є неприпустимими та такими, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Обставина не збереження відповідачем даних про нарахування та сплату збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не є тотожним не нарахуванню та несплаті такого збору.

Припущення відповідача не підтверджені жодними доказами, які мають бути доведені в силу вимог частини 2 статті 77 КАС України.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду.

Як свідчить зміст пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 №637 (надалі по тексту також - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом уже зазначалось вище, що трудова книжка позивача містить запис про здійснення позивачем трудової діяльності на Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" у період з 21.09.1992 по 15.08.1997.

Однак, беручи до уваги те, що Приватне виробничо-комерційне підприємство "Рута" стало на облік в органах Пенсійного фонду України з 03.11.1992, а у період з 01.10.1996 по 08.12.1997 не нараховувало і не сплачувало збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про що свідчить довідка №19139/04 від 24.10.2019, то такі періоди не підлягає врахуванню до трудового стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував додаткові пояснення і докази з власної ініціативи.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підлягають до часткового задоволення. При цьому, слід визнати протиправною відмову органу пенсійного фонду у зарахуванні до стажу позивача період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 03.11.1992 по 30.09.1996 та зобов`язати провести перерахунок пенсії шляхом зарахування вказаного періоду до стажу роботи для обчислення пенсії.

Так як позивач не визначив в позовній заяві конкретної дати, з якої слід здійснити відповідне зарахування спірного стажу, не обґрунтував перед судом необхідність такого зарахування з дати призначення пенсії, то суд вважає за доцільним зобов`язати відповідача провести відповідне зарахування в межах строку звернення до суду, визначених частиною 2 статті 122 КАС України, тобто, з 21.02.2019.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 768,40 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція від 20.08.2019 за №0.0..1 (а.с.4).

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 576,30 гривень, що пропорційно становить 75 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Розглядаючи клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного.

Частиною 1 та 3 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач в адміністративному позові вказав про необхідність стягнення із відповідача понесених ним витрат на правову допомогу (а.с.29).

Так, компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, поряд з іншим, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач долучив Договір про надання правничої допомоги від 19.08.2019, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кажуком Василем Богдановичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №000996 від 29.10.2004 (а.с.13, 14).

Подано попередній розрахунок судових витрат та акт виконаних робіт від 19.08.2019 за вказаним договором, скріплені підписом та печаткою позивача і адвоката, а також квитанцію №66 від 19.08.2019 про прийняття від ОСОБА_1 коштів в сумі 1 500,00 гривень, як гонорару за "надання правової допомоги " (а.с.17, 18, 19).

Вирішуючи питання приналежності вказаних документів, як доказів на підтвердження витрати з правової допомоги у даній справі, суд відзначає наступне.

Як слідує із змісту Договору про надання правничої допомоги від 19.08.2019, попереднього розрахунку судових витрат та акту виконаних робіт від 19.08.2019, а також квитанції №66 від 19.08.2019, такі документи не містять відомостей щодо безпосереднього предмету надання правової допомоги саме по спірних відносинах у адміністративній справі №300/1762/19.

Тобто, у вище коментованих документах відсутні дані про зміст правової допомоги, зокрема, оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до стажу при обчисленні пенсії період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 21.09.1992 по 15.08.1997, вирішення питання про зобов`язання здійснити перерахунок шляхом зарахування вказаного періоду до стажу роботи для обчислення пенсії.

Вказані документи не мають навіть приблизного (скороченого) змісту предмету правової допомоги.

Суд вважає звичайними обставини, коли у договорі про надання правової допомоги адвокатом і довірителем чітко не конкретизовано предмет відповідної допомоги, втім при оформленні розрахунку та документів про оплати за надані послуги чи гонорар адвоката, останні повинні містити детальний опис робіт/послуг із прив`язкою до безпосередніх відносин захисту, підтверджених відповідними даними.

Занесення у згадані документи чітких відомостей про сторін (довіритель, адвокат), предмет і зміст правової допомоги за конкретними спірними правовідносинами, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в тому числі із зазначенням у них номеру справи (номеру провадження) чи опису правовідносин, в межах яких така допомога надається (навіть із приблизним чи скороченим змістом), є необхідним для усунення будь-яких сумнівів можливого представлення позивачем одних і тих же документів в розгляді декількох справ, в тому числі однієї підсудності (юрисдикції одного суду).

Відтак, в розгляді даної справи позивачем подані документи, які не засвідчують реальну приналежність до предмету оскарження у справі №300/1762/19, зміст яких не в повній мірі відповідає частині 4 статті 134 КАС України, що унеможливлює вирішення судом питання про їх відшкодування на користь ОСОБА_1 .

Сторонами у справі не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформленої листом від 07.08.2019 за №879/М-15, у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 03.11.1992 по 30.09.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати з 21.02.2019 до стажу ОСОБА_1 період роботи у Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Рута" з 03.11.1992 по 30.09.1996.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 576,30 гривень (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.