Справа № 953/22679/19
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу 953/22679/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенко Віталій Вікторович про визнання дій незаконними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом у якому просить: визнати дії інспектора 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенка В.В., що пов`язані із складання постанови о 09- 32 год. 06.11.2019 року в приміщенні УПП в Харківській області по вул. Шевченка, 315-А про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі серія ДП18 № 639278 від 06.11.2019 р., якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гри. за порушення п. 2.1.Г та п. 31.4.7 ПДР України незаконними; скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серія ДП18 № 639278 від 06.11.2019 р., про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення п. 2.1 .Г та п. 31.4.7 ПДР України; справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серія ДП18 № 639278 від 06.11.2019 р., стосовно ОСОБА_1 закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 30.10.2019 р. він, керуючи автомобілем SUBARU FORESTER, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул..Клочківській в м.Харкові був безпідставно та незаконно зупинений нарядом поліції приблизно о 12-10 год. по вул..Клочківській ,295а/1 в м.Харкові.

Інспектором 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенантом поліції Пилипенко В.В. 06.11.2019 р. в приміщенні УПП в Харківській області по вул. Шевченка, 315-А, було незаконно винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серія ДП18 № 639278 від 06.11.2019 р., якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення п. 31.4.7 ПДР України.

Позивач вважає дії інспектора 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенка В.В., що пов`язані із зупинкою транспортного засобу SUBARU FORESTER, р.н. НОМЕР_1 30.10.2019 р. приблизно о 12-10 год. та складання оскаржуваної постанови незаконними та безпідставними, а постанову серія ДП18 №639278 від 06.11.2019 р. такою, що підлягає скасуванню.

Позивач вказує, що законних підстав для зупинки транспортного засобу у інспектора поліції не було, а п. 31.4.7 ПДР України (інші елементи конструкції) не передбачає такого порушення, як «...не працювала лампа заднього лівого стоп сигналу...».

Позивач посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Після висловлення на адрес інспектора поліції про безпідставність зупинки, оскільки ОСОБА_1 працював інспектором ДАІ, є пенсіонером МВС та добре знає ПДР України, Пилипенко В.В. , на думку позивача з власного негативного відношення до пенсіонерів МВС, а особливо ДАІ, почав «шукати поводи» для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ставлення інспектора Пилипенко В. В . до ОСОБА_1 було упередженим та необ`єктивним.

Таким поводом стало нібито не пред`явлення полісу діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відсутність полісу при собі.

При складані постанови 06.11.2019 року в приміщенні УПП в Харківській області по вул. Шевченка, 315-А інспектору Пилипенко В.В. було пред`явлено поліс автоцивілки від 29.10.2019 року але це було проігноровано інспектором.

Разом з тим, у Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказано, що контроль за наявністю договорів автострахування здійснюється підрозділами Нацполіції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП. Інших підстав складення протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає.

Отже, непред`явлення при перевірці полісу автоцивілки не є підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.11.2019 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відзиву до суду не надано, будь-яких заяв до канцелярії суду не надходило.

Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, пояснень по суті справи до суду не надано, будь-яких заяв до канцелярії суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та відсутність будь-яких заяв від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 06.11.2019 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду подано 14.11.2019 р.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенка Віталія Вікторовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №639278 від 06.11.2019 р. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.125 КУпАП.

У постанові зазначено, що «30.10.2019 року 12 год 10 хв. в м.Харків вул..Клочківська 295а/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем SUBARU FORESTER, р.н. НОМЕР_1 , у якого не працювала лампа заднього лівого стоп сигналу та при перевірці документів водій не пред`явив діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не мав поліс при собі, чим порушив п.2.1. ґ ПДР України та п.31.4.7 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП.

Прийняте по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425,00 грн.

До постанови додаються відео адміністративного правопорушення, пояснення водія, клопотання про відкладення справи від 30.10.2019, повідомлення про запрошення до підрозділу поліції».

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Інших причин зупинки транспортних засобів не передбачено.

Правила дорожнього руху затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Підставою для зупинки транспортного засобу, на яку посилався інспектор поліції - не працювала лампа заднього лівого стоп сигналу, не передбачена ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

П. 31.4.7 ПДР України (інші елементи конструкції) не передбачає такого порушення, як «...не працювала лампа заднього лівого стоп сигналу...».

Відповідно до п.2.1 «ґ»Правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за відсутність або ненадання полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови слугувало, також, порушення ним приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме через відсутність поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу, відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху та притягнення її до відповідальності.

В оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо складання протоколу про порушення позивачем правил дорожнього руху або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

За відсутності правомірності зупинки його транспортного засобу, враховуючи п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач не мав встановленого Законом права здійснювати контроль за наявністю у позивача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень, в ході розгляду справи судом, жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.125 КУпАП, не надано.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позовну заяву, не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.125 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126, ч.1 ст.125 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Вимога позивача про визнання дії інспектора 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенка В.В., що пов`язані із складання постанови о 09- 32 год. 06.11.2019 року в приміщенні УПП в Харківській області по вул. Шевченка, 315-А про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі серія ДП18 № 639278 від 06.11.2019 р., якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гри. за порушення п. 2.1.Г та п. 31.4.7 ПДР України незаконними задоволенню не підлягає, оскільки змістом статті 286 КАС України не передбачено право суду визнавати дії суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними чи незаконними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенка Віталія Вікторовича серія ДП18 №639278 від 06.11.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.126, ч.1 ст.125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

У задоволенні позову в частині визнання дії інспектора 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенка Віталія Вікторовича, що пов`язані із складання постанови о 09- 32 год. 06.11.2019 року в приміщенні УПП в Харківській області по вул. Шевченка, 315-А про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі серія ДП18 № 639278 від 06.11.2019 р., якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гри. за порушення п. 2.1.Г та п. 31.4.7 ПДР України незаконними - відмовити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 61033, м.Харків, вул..Шевченка 315-А.

Третя особа - Інспектор 1-го взводу 1 роти 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пилипенко Віталій Вікторович, місцезнаходження: 61033, м.Харків, вул..Шевченка 315-А.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя Чередник В.Є.