Справа № 520/8154/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р.Справа № 520/8154/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.09.19 року по справі № 520/8154/19

за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"

до ОСОБА_1

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ НТУ "ХШ" суму у розмірі 1869 грн. 60 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року визнано неповажними причини пропуску Військовим інститутом танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» строку звернення до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) у Військовому інституті танкових військ НТУ «ХПІ».

Позовну заяву Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про стягнення суми - повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що Військовий інститут танкових військ НТУ "ХПІ", відповідно до вимог законодавства постійно здійснював позовну роботу в межах трирічного строку позовної давності та забезпечував відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання у випадках, визначених законом.

У своїй роботі Інститут керувався Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.08.2011р. (категорія справи № 6-5197св10, головуюча Дьоміна О.О.) згідно якої забезпечував позовну роботу виключно за правилами цивільного судочинства.

У своєму позові Інститут посилався на постанову Великої Палати У Верховного суду від 13.03.2019 р. у справі № 723/18/17, яка визначилась щодо: предметної юрисдикції даної категорії спорів та фактично вплинула на розгляд справ, які до теперішнього часу перебували та ще перебувають в провадженнях судів за правилами цивільного судочинства.

Позивач зауважує, що Інституту не було доведено Рішення Великої Палати Верховного суду від 12.12.2018р. по справі № 804/285/16, також Рішення Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019р. по справі № 723/18/17, також Інститут не був стороною у вищевказаних справах, тому про рішення Великої Палати Верховного суду Інститут дізнався після того, як йому вперше було відмовлено у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства та залишено апеляційну скаргу Інституту без задоволення. Отже про вищевказані Рішення Інститут дізнався тільки 16.05.2019 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ухвалою судді від 21.08.2019 року позовну заяву Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви з зазначенням відомостей стосовно представника, доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху вручена позивачу 28.08.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У межах встановленого судом строку, представник позивача 30.08.2019 року надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви до якої додано: уточнену позовну заяву з додатковими відомостями стосовно представника, заяву про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку (для суду). У заяві представник позивача пояснює щодо відсутності обов`язку надавати докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не в повному обсязі виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: не надав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення. Отже недоліки позовної заяви не усунути в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині 3 цієї статті зазначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 5 статті 160 КАС України містить вимоги до позовної заяви, а стаття 161 передбачає документи, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2 ст. 169 КАС України).

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) в Інституті до колишнього курсанта громадянина ОСОБА_1 .

Після розриву контракту, а саме 26.01.2019р. у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку.

Військовий інститут танкових військ НТУ "ХПІ", відповідно до вимог законодавства постійно здійснював позовну роботу в межах трирічного строку позовної давності та забезпечував відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання у випадках, визначених законом.

У своїй роботі Інститут керувався ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.08.2011р. (категорія справи № 6-5197св10) згідно якої забезпечував позовну роботу виключно за правилами цивільного судочинства.

Так, у своєму позові позивач посилався на постанову Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019 р. у справі № 723/18/17, яка визначилась щодо предметної юрисдикції даної категорії спорів та фактично вплинула на розгляд справ, які до теперішнього часу перебували та ще перебувають в провадженнях судів за правилами цивільного судочинства.

Також позивач зазначає, що рішення Великої Палати Верховного суду від 12.12.2018р. по справі № 804/285/16, та рішення Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019р. по справі № 723/18/17, не доводились до відома Військового інституту танкових військ НТУ "ХПІ", та Інститут не був стороною у вищевказаних справах, тому про рішення Великої Палати Верховного суду позивач дізнався після того, як йому вперше було відмовлено у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства та залишено апеляційну скаргу Інституту без задоволення по справі № 397/481/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Однак, суд першої інстанції, залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву, не дослідив та не дав правової оцінки заявленому позивачем клопотанню, відповідно, не навів у своєму рішенні обґрунтування неприйняття доводів позивача, а обмежився лише посиланням, на те, що позивачем не обґрунтовано поважності причин пропуску строків звернення.

Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував, не дослідив і не встановив фактичних обставин, за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

Отже, з наведеного слідує, що оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод позивачу у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі № 520/8154/19 скасувати.

Адміністративну справу № 520/8154/19 за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про стягнення суми направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року