Справа № 800/134/16
Суддя: Князєв Всеволод Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 800/134/16

Провадження № 11-701заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Князєва В. С.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України про скасування указу Президента України в частині

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2019 року (судді Смокович М. І., Загороднюк А. Г., Кашпур О. В., Радишевська О. Р., Уханенко С. А.),

У С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог

1. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати Указ Президента України від 30 січня 2016 року № 27/2016 «Про звільнення суддів» (далі - Указ) у частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

2. На обґрунтування наведених у позові вимог ОСОБА_1 зазначив, що постановою Вищого адміністративного суду України від 01 лютого 2016 року було визнано незаконним та скасовано рішення Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 03 грудня 2015 року № 923/0/15-15 «Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва за порушення присяги». Оскільки оскаржуваний Указ у частині звільнення позивача було прийнято на підставі цього рішення ВРЮ, то він також підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

3. Розгляд цієї справи у Вищому адміністративному суді України завершено не було. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд. На підставі підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) цю справу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

4. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 19 червня 2019 року відмовив у задоволенні позову.

5. Суд першої інстанції виходив з того, що постанову Вищого адміністративного суду України, на яку послався позивач у своїй позовній заяві, було скасовано Верховним Судом України, а справу направлено на новий судовий розгляд. За наслідками нового розгляду Вищий адміністративний суд України постановою від 15 грудня 2016 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВРЮ. У подальшому Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд цієї постанови. Таким чином, рішення ВРЮ, на підставі якого було видано оскаржуваний Указ, залишалося чинним як на дату видання цього Указу, так і на час розгляду справи.

6. За висновком суду, спірний Указ Президент України видав на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і правових підстав для його скасування як протиправного встановлено не було.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

7. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

8. На переконання скаржника, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскаржуваний Указ не містить належного обґрунтування, а посилання суду на постанови Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № П/800/294/16, в якій переглядалося рішення ВРЮ від 03 грудня 2015 року про внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги, на його думку, свідчать про формальність судового процесу та відсутність ефективного юридичного захисту. Водночас скаржник вважає, що установлений у попередньому (скасованому) рішенні Вищого адміністративного суду України від 01 лютого 2016 року факт незаконності згаданого рішення ВРЮ як такого, що було прийнято поза межами строків притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, та його скасування є беззаперечною підставою для визнання незаконним і скасування оскаржуваного Указу.

9. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки його повноваження як судді скінчилися 06 грудня 2014 року і він завчасно виявив бажання бути обраним суддею безстроково, то у нього наявні сумніви щодо законності і відповідності принципу правової визначеності його звільнення з посади саме Президентом України, який уповноважений на вчинення цих дій лише в межах п`ятирічного строку перебування судді на посаді.

Позиція учасників справи стосовно апеляційної скарги

10. У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач наполягає на необґрунтованості наведених у ній доводів, вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення. На думку відповідача, доводи скаржника висновків суду не спростовують.

Рух апеляційної скарги

11. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12 серпня 2019 року відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2019 року, а ухвалою від 03 вересня 2019 року призначила справу до розгляду в судовому засіданні на 12 листопада 2019 року.

12. Оскільки учасники справи у зазначене судове засідання не з`явилися, хоча їх було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, справу розглянуто у порядку письмового провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 КАС.

Установлені судом першої інстанції обставини справи

13. Указом Президента України від 07 грудня 2009 року № 1016/2009 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Шевченківського районного суду міста Києва строком на п`ять років, а 21 січня 2010 року він склав присягу.

14. 03 грудня 2015 року ВРЮ розглянула дисциплінарну справу щодо ОСОБА_1 та ухвалила рішення за № 923/0/15-15 «Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва за порушення присяги». Це рішення ВРЮ мотивувала тим, що суддя ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя, а саме розгляду справи № 761/32458/13-ц та вирішення питання про забезпечення позову у ній, вчинив дії, які порочать звання судді, викликають сумнів у його об`єктивності, безсторонності та неупередженості, свідчать про несумлінне виконання ним своїх службових обов`язків, принижують авторитет судової влади і є підставою для внесення подання про його звільнення з посади судді за порушення присяги.

15. У грудні 2015 року ОСОБА_1 оскаржив зазначене рішення ВРЮ до Вищого адміністративного суду України.

16. 30 січня 2016 року Президент України видав оспорюваний Указ, яким, серед інших, звільнив ОСОБА_1 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України, а саме у зв`язку з порушенням суддею присяги.

17. Вищий адміністративний суд України постановою від 01 лютого 2016 року у справі № П/800/485/15 задовольнив позов ОСОБА_1 , визнав незаконним і скасував рішення ВРЮ від 03 грудня 2015 року № 923/0/15-15.

18. Однак це судове рішення законної сили не набрало, оскільки Верховний Суд України постановою від 12 квітня 2016 року його скасував, а справу направив на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

19. За наслідками нового розгляду цієї справи Вищий адміністративний суд України ухвалив постанову від 15 грудня 2016 року, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив повністю.

20. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 05 лютого 2019 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року.

21. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування спірного Указу, яким його звільнено з посади судді.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

22. Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

23. Згідно із частинами другою - четвертою статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) факти, що свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України (далі - ВККС) або ВРЮ.

24. Звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням ВРЮ після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України «Про Вищу раду юстиції».

25. На підставі подання ВРЮ Президент України видає указ про звільнення судді з посади.

26. Повноваження ВРЮ вносити подання Президенту України про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад передбачене пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду юстиції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

27. Відповідно до частини першої статті 32 цього ж Закону питання про звільнення судді з підстав, передбачених пунктами 4-6 частини п`ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього), ВРЮ розглядає після надання ВККС, іншого суб`єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

28. Виходячи з аналізу наведених правових норм суд першої інстанції зробив правильний висновок, що подання ВРЮ про звільнення судді з посади є безумовною підставою для винесення органом, що призначив/обрав суддю, відповідного правового акта (у формі указу або постанови, залежно від того, який орган його видаватиме).

29. У справі встановлено, що ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Шевченківського районного суду міста Києва відповідно до Указу Президента України від 07 грудня 2009 року № 1016/2009.

30. Підставою для видання Президентом України оскаржуваного Указу про звільнення позивача із цієї посади стало подання ВРЮ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва за порушення присяги, внесене відповідно до рішення цього органу від 03 грудня 2015 року № 923/0/15-15.

31. Суд правильно установив, що зазначене рішення ВРЮ було чинним як на дату видання спірного Указу, так і на час розгляду і вирішення судом цієї справи.

32. Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний Указ Президент України видав на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, і правових підстав для його скасування як протиправного немає.

33. Доводи скаржника щодо неналежного обґрунтування Указу, формальності судового процесу та незабезпечення ефективного юридичного захисту Велика Палата Верховного Суду відхиляє, оскільки Указ про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі. Президент України не наділений повноваженнями надавати оцінку обставинам, з яких ВРЮ дійшла висновку про порушення суддею присяги, водночас чинними на час виникнення спірних правовідносин положеннями законів України «Про судоустрій і статус суддів» і «Про Вищу раду юстиції» передбачено порядок оскарження та перегляду такого рішення ВРЮ.

34. У цій справі встановлено, що рішення ВРЮ від 03 грудня 2015 року № 923/0/15-15 про внесення Президентові України подання про звільнення судді ОСОБА_1 з посади за порушення присяги судді було оскаржене ним до суду, однак у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено та констатовано правильність висновків ВРЮ про порушення ним присяги судді (справа № 800/294/16). На час розгляду цієї справи судом першої інстанції судове рішення у справі № 800/294/16 набрало законної сили.

35. Таким чином, твердження скаржника про формальність судового процесу та незабезпечення ефективного юридичного захисту не заслуговують на увагу, оскільки його доводи щодо незаконності рішення ВРЮ від 03 грудня 2015 року були заслухані судом, їм надано юридичну оцінку.

36. У справі, яка переглядається, згадане рішення ВРЮ не є предметом спору в справі і не може бути скасоване за результатом її розгляду, до того ж його законність уже перевірялася судом в іншій справі, рішення в якій набрало законної сили, тому переоцінка вже встановлених фактів та обставин поза межами установленої законом компетенції суду та визначеної процедури вочевидь мала б наслідком порушення принципу юридичної визначеності як складової верховенства права, що є неприпустимим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

37. Оцінюючи у межах наведених в апеляційній скарзі доводів та вимог висновки суду першої інстанції та установлені під час вирішення спору обставини, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками цього суду про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного Указу.

38. Доводи скаржника про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, не підтвердилися під час перегляду справи Великою Палатою Верховного Суду.

39. Згідно зі статтею 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

40. Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для скасування його рішення та ухвалення нового немає.

Висновки щодо розподілу судових витрат

41. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

42. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. С. Князєв
Судді:
Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Ю. Л. Власов В. В. Пророк
М. І. Гриців Л. І. Рогач
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська