Справа № 240/381/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/381/19

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Григоришина М.П.,

представника відповідача: Луценка Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (повне судове рішення складене 12 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт" (далі - ТОВ "Граніт"), звернулося в Житомирський окружний адміністративний суд із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області), про визнання протиправним та скасуванняи податкового повідомлення-рішення від 25.10.2018 №, яким ТОВ Граніт збільшено суму грошового зобов`язання за платежами: плата за користування надрами для видобування корисних копалин та рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин на три мільйони двісті сорок дві тисячі шістдесят п`ять гривень, у тому числі за податковими зобов`язаннями 2593652,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 648413,00 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 27.06.2019 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що при визначенні розміру плати за користування надрами за розрахунковою вартістю ТОВ «Граніт» правомірно не включало до складу витрат вартість переробки каменю бутового на щебінь та відсів тому, що об`єктом оподаткування такою платою є видобута корисна копалина - камінь бутовий, а щебінь (різних фракцій) та утворюваний у результаті переробки відсів - це не видобута корисна копалина, а виготовлена продукція ТОВ «Граніт».

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у ході проведення перевірки підприємства встановлено, що позивач у періоді з 01.01.2015 до 31.12.2017 не проводив реалізацію видобутого каменю бутового, а перероблював видобуту гірничу масу на щебінь різних фракцій та відсів, які у подальшому реалізовувалися покупцям. При цьому, за вказаний період позивач проводив розрахунок податкового зобов`язання з плати (рентної плати) за користування надрами за розрахунковою вартістю з обсягу видобутої корисної копалини (каменю бутового), а в першому та другому кварталах 2018 року розрахунок проводився за фактичними цінами реалізації з обсягу видобутого каменю бутового. Разом з тим, під час перевірки встановлено, що позивач не враховував витрати на первинну переробку видобутого каменя бутового внаслідок чого виникали нові види об`єкта оподаткування - щебінь та відсів. У ході перевірки було визначено ціну одиниці товарної продукції з урахуванням переробки за розрахунковою вартістю, та у подальшому було порівняно з фактичними цінами реалізації товарної продукції. При цьому, при визначенні загальної розрахункової вартості товарної продукції загальну суму виробничих витрат було зменшено на вартість витрат, понесених позивачем безпосередньо на видобуток каменю бутового (вартість бурових та підривних заробітна плата працівників гірничого цеху з відрахуваннями, амортизація обладнання гірничого цеху, електроенергія, паливо-мастильні матеріали, запасні частини, плати за користування надрами).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що в підпункті 14.1.150 ст. 14 ПК України про такі поняття як щебінь та відсів взагалі не йдеться. Вважає, що щебінь не належить до визначення корисної копалини чи мінеральної сировини, оскільки є продукцією оброблювальної промисловості, яка отримується у результаті подальшої переробки корисної копалини. Корисна копалина Миропільського родовища гранітогнейсів, яка добувається ТОВ «Граніт» за спеціальним дозволом на користування надрами від 31.12.2004 №3638, після проведення буровибухових робіт перетворюється у породу гірничу скельну - гірничу масу (камінь бутовий). Вважає, що готовою (товарною) продукцією для розрахунку плати за користування надрами, є порода гірнича скельна - гірнича маса (камінь бутовий), що знаходиться на складі готової продукції гірничого цеху. ТОВ «Граніт» видобуває корисні копалини (гранітогнейси), які у результаті добування перетворюються на породу гірничу скельну - гірничу масу, що є процесом первинної переробки корисної копалини, а не добування. Зазначає, що гірнича маса (камінь бутовий) реалізується дуже рідко, а використовується, в основному, для подальшої (вторинної) переробки, тому слід обчислювати даний податок за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) вартість одиниці видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) при розрахунку рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до статуту ТОВ "Граніт" предметом його діяльності є: видобуток гірничої маси та виробництво щебеню; видобуток блочного каменю; експлуатація родовищ корисних копалин; добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю тощо.

Згідно плану-графіку на 2018 рік, наказу від 21.08.2018 №1747, направлень від 31.08.2018 №2064-2069, виданих ГУ ДФС у Житомирській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Граніт» з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 до 30.06.2018, за результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 02.10.2018 №1160/06-30-14-13/13563220.

За висновками вказаного акта перевірки встановлено наступні порушення:

- п.п.263.2.1 п.263.2 п.п.263.6.1, п.п.263.6.3, п.п.263.6.4, п.п.263.6.5 та п.п.263.6.7 ст.263 Податкового кодексу України (далі ПК України) у зв`язку з чим підприємством занижено плату за користування надрами за період з 01.01.2015 до 30.09.2015 на загальну суму 346881,00 грн, у тому числі: за 2 квартал 2015 року 198479,00 грн та за 3 квартал 2015 року на 148402,00 грн;

- п.252.3, п.252.7, п.252.8, п.252.9, п.252.10, п.252.11, п.252.12 та п.252.14 ст.252 ПК у результаті чого занижено рентну плату за користування надрами у сумі 2445250,00 грн, в тому числі: за 4 квартал 2015 року - на 156843,00 грн, за 2 квартал 2016 року - на 298856,00 грн, за 3 квартал 2016 року - на 267502,00 грн, за 4 квартал 2016 року - на 263368,00 грн, за 1 квартал 2017 року - 119033,00 грн, за 2 квартал 2017 - на 145464,00 грн, за 3 квартал 2017 року 256608,00 грн за 4 квартал 2017 року на 299728,00 грн, за 1 квартал 2018 року на 312243,00 грн та за 2 квартал 2018 року - на 325605,00 грн тощо.

Не погоджуючись з висновками, зазначеними в акті документальної планової перевірки 02.10.2018 №1160/06-30-14-13/13563220 ТОВ «Граніт» подало до ГУ ДФС у Житомирській області заперечення на вказаний акт від 12.10.2018 №126 та №127.

Згідно інформації викладеній в листі від 22.10.2018 №9143/6/06-30-14-01 ГУ ДФС у Житомирській області повідомив ТОВ «Граніт», що за результатами розгляду заперечень до акту перевірки прийняте рішення про правомірність здійснених висновків в акті документальної виїзної перевірки від 02.10.2018 №1160/06-30-14-13/13563220 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 до 30.06.2018.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС в Житомирській області винесло податкове повідомлення-рішення від 25.10.2018 №, яким ТОВ «Граніт» збільшено суму грошового зобов`язання за платежами: плата за користування надрами для видобування корисних копалин та рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин на три мільйони двісті сорок дві тисячі шістдесят п`ять гривень, у тому числі за податковими зобов`язаннями 2593652,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 648413,00 грн (Том №1 а.с. 15), яке отримане підприємством 30.10.2018.

07.11.2018 ТОВ «Граніт» подало скаргу на вказане рішення за №133 до ДФС України.

Згідно інформації викладеній в листі від 27.11.2018 №38437/6/99-99-11 -03-01-25 ДФС України повідомило ТОВ Граніт, що прийняте рішення про продовження строку розгляду скарги №133 від 07.11.2018 на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 25.10.2018 № до 05.01.2019 (включно).

28.12.2018 рішенням ДФС України №42295/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарги ТОВ «Граніт» залишене без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 25.10.2018 №, а скаргу - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у ст.1 Кодексу України про надра визначено поняття надра як частину земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Відповідно до підпункту 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури).

При цьому обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначається платником рентної плати самостійно у журналі обліку видобутих корисних копалин відповідно до вимог затверджених ним схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції і нормативних актів, що регламентують вимоги до відповідного виду товарної продукції гірничих підприємств стосовно визначення якості сировини та кінцевого продукту, визначення вмісту основної та супутньої корисної копалини в лабораторіях, атестованих згідно з правилами уповноваження та атестації у державній метрологічній системі (пункт 252.19 статті 252 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.128 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) обсяг товарної продукції гірничого підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничим підприємством, як запаси активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує імовірність отримання їх власником суб`єктом господарювання економічної вигоди, пов`язаної з їх використанням.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до статуту ТОВ "Граніт" предметом його діяльності є: видобуток гірничої маси та виробництво щебеню; видобуток блочного каменю; експлуатація родовищ корисних копалин; добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю тощо. Корисна копалина Миропільського родовища гранітогнейсів, яка добувається ТОВ «Граніт» за спеціальним дозволом на користування надрами від 31.12.2004 №3638, після проведення буровибухових робіт перетворюється у породу гірничу скельну - гірничу масу (камінь бутовий).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "Граніт" є код КВЕД 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю (основний) (Т1 а.с. 128-132).

Відповідно до пункту 252.3 статті 252 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать, зокрема, обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною.

Згідно з підпунктом 14.1.91 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Під мінеральною сировиною розуміється товарна продукція гірничого підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів (підпункт 14.1.112 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Основні поняття, які стосуються гірських порід для виробництва нерудних будівельних матеріалів, їх властивостей, виробництва регламентуються Державним стандартом України ДСТУ Б А.1.1-56-94. Згідно даного стандарту гірська порода це природна мінеральна маса певного складу та будови, що складається з одного мономінерального або декількох полімінеральних мінералів.

Виходячи з дев`ятого абзацу пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 №432 "Про затвердження Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр" (далі - Постанова №432) мінеральна сировина - корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва.

Згідно з абзацом одинадцятим цієї ж постанови товарна продукція гірничодобувного підприємства мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам.

Пунктом 4.9 Інструкції №199 визначено, що вимоги до фізико-механічних властивостей і петрографічного складу щебеню регламентуються ДСТУ Б В.2.7-75-98 "Щебінь і гравій щільні природні для будівельних матеріалів, виробів конструкцій і робіт. Технічні умови" (далі - ДСТУ). Дія ДСТУ поширюється на товарну продукцію гірничодобувного підприємства у вигляді щебеню з природного каменю, гравію та щебеню із щільних гірських порід, що застосовується у якості наповнювачів.

Згідно з підпунктом 14.1.37 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність гірничого підприємства з видобування корисних копалин для цілей розділу IX цього Кодексу - діяльність гірничого підприємства, яка охоплює процеси добування та первинної переробки корисних копалин.

Поняття первинної переробки корисних копалин наведено у підпункті 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничого підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію та збагачення фізико-хімічними методами, а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів приходить до висновку, що об`єктом оподаткування є обсяг товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у тому числі тієї, що пройшла стадію первинної переробки (збагачення).

До первинної переробки (збагачення) відноситься сировина, яка пройшла сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

Слід також зазначити, що не належить до первинної переробки сировина, яка збагачена фізико-хімічним методом з якісною зміною мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури та продукція, що пройшла операції агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію та збагачення фізико-хімічними методами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що процес дроблення каменя охоплюється поняттям «первинна переробка», яка поряд із добуванням і складає зміст діяльності гірничого підприємства, а тому вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо не можливості визнання корисною копалиною (мінеральною сировиною) продукції, отриманої при подальшій переробці корисної копалини, що є продукцією переробної промисловості.

Пунктом І Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432 визначено, що мінеральна сировина - це корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва. Товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам. Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - це обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує ймовірність отримання їх власником - суб`єктом господарювання економічної вигоди, пов`язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам. передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом (підпункт 14.1.128 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, при провадженні господарської діяльності з видобування корисних копалин, зокрема, видобування сировини для бутового каменю (всі види гірських порід, придатність яких визначається державними стандартами, в тому числі для щебеневої продукції), пунктом 263.9 статті 263 ІІК України встановлена ставка у розмірі 7,5 відсотка вартості видобутих корисних копалин - вартості обсягу карбонатного піску, піщано- щебеневої суміші та каменю бутового, що приведені до вимог стандартів якості шляхом класифікації суміші уламків за розмірами, стандартизовані розмірні класи є окремими об`єктами оподаткування платою і по кожному з яких складається окремий додаток до податкового розрахунку.

Отже, суб`єкт господарювання, як користувач надр зобов`язаний дотримуватись умов господарської діяльності встановленої кондиціями на мінеральну сировину та реалізовувати не «гірничу масу», а готову товарну продукцію: камінь бутовий, щебінь та піщано-щебеневу суміш.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що оскільки, гірнича маса (камінь бутовий) реалізується дуже рідко, а використовується в основному для подальшої переробки, то за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини вартість одиниці видобутої корисної копалини - вона й має обчислюватись при розрахунку рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

З огляду на наведене ТОВ «Граніт» неправомірно обчислює рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин, виходячи з розрахункової вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Враховуючи зазначені обставини, відповідач при перевірці дійшов вірних висновків, що у поданих розрахунках з рентної плати за користування надрами за період з 01.10.2015 по 31.12.2017 податкове зобов`язання було визначене лише за розрахунковою вартістю з обсягу видобутого каменя бутового, а за період з 01.01.2018 по 30.06.2019 - за фактичними цінами реалізації каменю бутового. Розрахунки з рентної плати за користування надрами за видами товарної продукції: щебінь та відсів, позивачем не здійснювалися та до податкового органу не подавалися.

Постановою Верховного Суду від 12 березня 2019 року (справа №804/4526/18) визначено, що об`єктом видобування корисних оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг товарної продукції гірничого підприємства видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), у тому числі обсяг мінеральної сировини, що yтворюється в результаті виконання первинної переробки (в даному випадку щебінь незалежно від кількості стадій дроблення).

Таким чином в акті перевірки відповідача правомірно донараховано зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розрізі щебеню та відсіву, хоча ці два види продукції відносяться до однієї класифікації. Тобто, товарною продукцією Товариства був як камінь бутовий, так і щебінь та відсів, а отже, обидва найменування були фактичною товарною продукцією Товариства та обліковувалися як запаси.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що щебінь не належить до визначень корисної копалини та мінеральної сировини, оскільки щебінь та відсів - це продукція переробної промисловості, тобто продукція, отримана у результаті подальшої переробки, а не добування.

На підтвердження правомірності донарахування позивачу рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за податковим повідомленням-рішенням відповідачем при розгляді справи судом першої інстанції надано лист ДФС України №17536/7/99-99-12-02-03-17 від 03.06.2019 яким роз`яснено особливості визначення об`єкта та бази оподаткування рентною платою в порядку визначеному статтею 252 ПК України, яким роз`снено, що об`єктом оподаткування рентною платою слід вважати і обсяг видобутої корисної копалини, який утворюється в результаті виконання первинної переробки корисної копалини.

Враховуючи викладене, за результатами планової документальної виїзної перевірки контролюючим органом правомірно зроблено висновок про заниження ТОВ Граніт податкових зобов`язань з плати за користування надрами та рентної плати за користування надрами, а тому при визначенні розміру плати за користування надрами за розрахунковою вартістю ТОВ «Граніт» неправомірно не включало до складу витрат вартість переробки каменю бутового на щебінь та відсів, оскільки щебінь (різних фракцій) та утворюваний у результаті переробки відсів - це в першу чергу видобута корисна копалина, а не виготовлена продукція ТОВ «Граніт».

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт" відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 листопада 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.