Справа № 400/3036/19
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 р. справа № 400/3036/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління поліції охорони в Миколаївській області, вул. Шевченка, 52,Миколаїв,54001

про:визнання протиправним та скасування наказу від 22.08.2019 р. № 177,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся з позовом до Управління поліції охорони в Миколаївській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки начальника Управління поліції охорони в Миколаївській області №177 «Про покарання співробітників Управління поліції охорони» від 22.08.2019 року в частині притягнення командира взводу ОО та ПБ №2 роти Управління поліції охорони в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді сувора догана.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час службового розслідування відповідачем було порушено його порядок та під час проведення службового розслідування не було доведено вини позивача, що виключає можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою від 25.09.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшли до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки службове розслідування у відношені позивача було проведено у відповідності до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час якого було встановлено вину позивача у скоєнні дисциплінарного проступку, а тому спірний наказ є правомірним.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач надав додаткові пояснення та підтримав позов.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач проходить службу в Управлінні поліції охорони в Миколаївській області і на час виникнення спірних правовідносин позивач перебуває на посаді командира взводу ОО та ПБ №2 роти Управління поліції охорони в Миколаївській області та має звання лейтенант поліції.

17.06.2019 р. позивача було направлено у службове відрядження до Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони з метою у часті у змаганнях з міні-йутболу серед підпорядкованих підрозділів Департаменту поліції охорони.

01.07.2019 р. до Управління надійшов лист з Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони від №673/43/50/01-2019 р. про вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності, зокрема, ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням првил внутрішнього розпорядку училища та вимог Наказу УМВС України №1179 від 09.11.2016 р. «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських».

Наказом Управління від 06.08.2019 р. № 171 «Про призначення проведення службового розслідування» призначено службове розслідування щодо факті викладених у вищезазначеному листі стосовно, зокрема, позивача та призначено членів дисциплінарної комісії.

Згідно висновку за матеріалами службового розслідування, під час службового розслідування було встановлено, що 20.06.2019 р. позивач та ОСОБА_2 під час перебування в гуртожитку училища були у цивільному одязі (шортах з оголеним торсом) і на зауваження щодо неприпустимості знаходження такому вигляді вели себе зневажливо презирливо та йшли на конфлікт зі старшим по званню, а саме з начальником курсу Училища ОСОБА_3 . Також, під час спілкування з позивачем та ОСОБА_2 було помічено ознаки алкогольного сп`яніння.

Під час службового розслідування були відібрані пояснення начальника курсу Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони, пояснення заступника начальника курсу Петраня В., заступника начальника курсу Мукоїда В., старшини курсу Козара В., представника Департаменту поліції охорони Грумента С., пояснення старшого інспектора з особливих доручень відділу кадрового забезпечення Управління поліції охорони Гладищука Д.В., а також у ОСОБА_4 та у позивача.

За результатами службового розслідування, комісія дійшла висновку про порушення позивачем ст. 3 Конституції України, Закону України «Про дисциплінарний статут національної поліції України», Наказу МВС України №1179 від 09.11.2016 р. «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських» та запропоновано оголосити позивачу дисциплінарне стягнення сувору догану.

22.08.2019 р. наказом №177 «Про покарання співробітників правління поліції охорони» оголосили позивачу дисциплінарне стягнення сувору догану.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом частини першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження;2) догана;3) сувора догана;4) попередження про неповну службову відповідність;5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, яке призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" (далі - Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 2 Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Частиною першою статті 15 Дисциплінарного статуту встановлено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807.

Пунктом 4 Розділу V Порядку №893 встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

За змістом пунктів 2 та 9 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія, затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

З матеріалів справи вбачається, що під час службового розслідування відповідачем дотримано вимоги Дисциплінарного статуту і Порядок проведення службового розслідування, відтак посилання позивача на порушення відповідачем процедури проведення щодо нього службового розслідування є безпідставними. В матеріалах справи наявні лист начальника Училища, який є підставою для проведення службового розслідування, Наказ відповідача про проведення службового розслідування, пояснення співробітників Училища та відповідача, пояснення позивача, висновок комісії за результатами службового розслідування. Також, в ході розгляду справи встановлено, що тривалість службового розслідування склала 16 днів (з 06.08.2019 р. по 22.08.2019 р.), що спростовує твердження позивача, що службове розслідування тривало 53 дні.

При цьому, суд вважає необґрунтованим висновок дисциплінарної комісії щодо встановлення вини позивача та оголошення щодо нього суворої догани, оскільки з пояснень, відібраних під час службового розслідування неможливо встановити вину позивача. Так, пояснення співробітників Училища містять обвинувачення позивача щодо вчинення ним дисциплінарного проступку, однак не містять будь-яких доказів, а також відсутні підтвердження того, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, хоча у поясненнях про це, також, зазначили. А пояснення співробітників Управління поліції охорони викладені зі слів співробітників Училища, оскільки вони не були присутніми, відтак є сумнівними. Комісією не враховано пояснення позивача та не враховано, що в нього відсутні діючі дисциплінарні стягнення.

Отже, вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про недоведеність вини позивача щодо допущення ним порушення вимог конституції України, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про національну поліцію", та Правил етичної поведінки поліцейських, що є підставою для скасування спірного наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 768,40 грн. Отже, судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивач заявив про понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 5100 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надано копії договору про надання правової допомоги від 16.10.2019 р. №44 , ордер про надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок та платіжне доручення на суму 5100 грн.

За правилами ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд знаходить заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу співмірними із виконаною представником позивача роботою та підтвердженою належними доказами, в свою чергу відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відтак суд присуджує на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5100 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Миколаївській області (вул. Шевченка, 52, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40109016) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ виконуючого обов`язки начальника Управління поліції охорони в Миколаївській області №177 "Про покарання співробітників Управління поліції охорони" від 22.08.2019 р. в частині притягнення командира взводу ОО та ПБ №2 роти управління поліції охорони в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді - сувора догана.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління поліції охорони в Миколаївській області (вул. Шевченка, 52, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40109016) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5100 грн.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич