Справа № 440/1667/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р.Справа № 440/1667/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Чалого І.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року (суддя Костенко Г.В.; м. Полтава; повний текст рішення складено 21.08.2019) по справі № 440/1667/19

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського міськрайонного відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенського МРВ УДМС України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення № 1/2019 від 06 травня 2019 року про скорочення строку тимчасового перебування громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, та зобов`язання його виїхати за межі України до 15 травня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.05.2019 прибув в Україну через КПП Гоптівка в приватних справах. Можливий граничний строк його перебування на території України становить 90 днів. 06.05.2019 до Лубенського МРВ УДМС України в Полтавській області від ГУ НП України в Полтавській області надійшло подання щодо прийняття рішення про скорочення строку тимчасового перебування в Україні громадянина Російської федерації ОСОБА_1 06.05.2019 року Лубенським МРВ УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про скорочення строку тимчасового перебування в Україні громадянина Російської федерації ОСОБА_1 та зобов`язано виїхати за межі України до 15.05.2019 року. Позивач вважає вказане рішення винесено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 не порушував законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Лубенським МРВ УДМС України в Полтавській області надано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 39-48), в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність винесеного рішення. Зазначив, що відповідно до даних інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб про перетин кордону "АРКАН" ОСОБА_1 , під час перебування в Україні у 2018 році з 25.07.2018 по 11.08.2018 та з 29.08.2018 по 27.11.2018 на вказану останню дату виїзду перевищив на 19 днів дозволений термін перебування для іноземців і ухилявся від виїду з України після закінчення терміну перебування. Таким чином, позивач нелегально перебував на території України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення №3/2019 від 06 травня 2019 року про скорочення строку тимчасового перебування громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лубенського МРВ УДМС України в Полтавській області (вул. Монастирська, 4а, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37503) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем - Управлінням ДФС України в Полтавській області подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обгартовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність у позивача підстав передбачених ч.ч. 4-12 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для перебування на території України. Зазначає, що оскаржене рішення про скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України щодо позивача винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Вважає, що факт того, що зазначене рішення не перекладене позивачу з державної мови України не спростовує законності прийнятого рішення.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту, наявною в матеріалах справи (а.с.49-50).

До Лубенського МРВ 06.05.2019 надійшло подання Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області з клопотанням щодо прийняття відносно гр. Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення про скорочення строку тимчасового перебування на території України (а.с.44).

06 травня 2019 року працівниками Лубенського МРВ виявлено факт порушення правил перебування в Україні позивачем та цього ж дня в.о. начальника Лубенського МРВ Кравець Л.Д. відносно позивача прийнято рішення №3/2019 про скорочення строку тимчасового перебування на території України (а.с.43).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів порушення ОСОБА_1 правил перебування на території України, а також законодавства України, в тому числі, і про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Окрім того, оскаржуване рішення проголошено громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 за відсутності перекладача, що також є порушенням його прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Процедура скорочення терміну перебування іноземців на території України визначена Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон) та постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч.16 статті 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до п.п.2 п.2 Порядку іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до частин 1,2 статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.

Матеріали справи свідчать, що позивач прибув в Україну 03.05.2019 року через КПП "Гоптівка" у приватних справах.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 Закону, якщо в іноземця або особи без громадянства немає підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами четвертою-дванадцятою статті 4 цього Закону, або для тимчасового перебування на території України, строк їх перебування скорочується.

Вказана норма узгоджується з положеннями пункту 12 Порядку.

Згідно із пунктом 13 Порядку рішення про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником або керівником органу СБУ в разі відсутності підстав для тимчасового перебування, а також заяви приймаючої сторони, органу Національної поліції чи органу охорони державного кордону.

На підставі наведених норм, суд приходить до висновку, що строк тимчасового перебування іноземця може скорочуватися, якщо відсутні підстави для тимчасового перебування на території України.

З оскаржуваного рішення судом встановлено, що відповідачем зазначено такі підстави для скорочення строку тимчасового перебування, як відсутність роботи, власного житла, близьких родичів на території України, а також приймаючої сторони.

При цьому, суд зазначає, що позивач прибув в Україну на законній підставі та має право тимчасово перебувати на території України протягом 90 днів з моменту в`їзду, а наведені вище обставини не є достатніми, щоб вважати, що у позивача відсутні підстави для тимчасового перебування на території України.

Доказів порушення ОСОБА_1 правил перебування на території України, а також законодавства України, в тому числі, і про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідачем не надано.

Окрім того, судом встановлено, що оскаржуване рішення проголошено громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 за відсутності перекладача, що також є порушенням його прав.

Посилання відповідача на інформацію з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб про перетин кордону "АРКАН" ОСОБА_1 , під час перебування в Україні у 2018 році з 25.07.2018 по 11.08.2018 та з 29.08.2018 по 27.11.2018 на вказану останню дату виїзду перевищив на 19 днів дозволений термін перебування для іноземців, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги, оскільки в спірному рішенні дана обставина не зазначена.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення, що є підставою для скасування рішення №3/2019 від 06 травня 2019 року про скорочення строку тимчасового перебування громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач правомірності прийнятого ним рішення не довів, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року по справі № 440/1667/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року