Справа № 640/14848/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» до Міністерства оборони України, треті особи: Установа « 28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРТАБУД» про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» звернулося з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати наказ № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію установи « 28 управління начальника робіт».

Також, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства оборони України № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію установи « 28 управління начальника робіт».

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що між ліквідованою на підставі оскаржуваного наказу Установою « 28 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРТАБУД» було укладено договір про будівництво житлового комплексу по вул. Бориспільській, 18 у Дарницькому районі міста Києва від 05.01.2016 у відповідності до якого сторони зобов`язують збудувати об`єкт - житловий комплекс. Фінансування будівництва на підставі договору про будівництво житлового комплексу по вул. Бориспільській, 18 у Дарницькому районі м. Києва від 05.01.2016 здійснюється в тому числі за рахунок залучення коштів фізичних та юридичних осіб відповідно до вимог Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». У відповідності до зазначеного, 05.07.2016 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» (Управитель) та ТОВ «ФОРТАБУД» (Забудовник) укладено договір № 05/07/16-2 управителя із забудовником. У відповідності до цього договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» було укладено ряд договорів з довірителями - фізичними особами про участь у Фонді фінансування будівництва. Згідно з Довідкою Фінансової компанії «Житло-Капітал» № 01-19/07/19 від 19.07.2019, що є управителем Фонду фінансування будівництва виду А ЖК «Чарівне місто», що супроводжується по вул. Бориспільська, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва станом на 25.04.2018 Управителем залучено грошові кошти у розмірі 1 753 943 562,90 грн згідно з Договорів про участь у Фонді фінансування будівництва укладених з фізичними і юридичними особами. На думку заявника, саме на нього покладено здійснення дій із забезпечення захисту інтересів довірителей (фізичних та юридичних осіб, з якими укладено договори про участь у фінансуванні будівництва) щодо управління залученими коштами таких осіб. Проте, наказом Міністерства оборони України № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію установи « 28 управління начальника робіт» вирішено припинити юридичну особу - Установу « 28 управління начальника робіт» шляхом її ліквідації. Така ліквідація фактично припиняє правовідносини за договором про будівництво житлового комплексу від 05.01.2016, що в свою чергу унеможливлює продовження будівництва на підставі такого договору та, як наслідок, призводить до порушення діяльності позивача із залучення осіб до придбання майна збудованого в межах наведеного договору та позбавляє, зокрема, фізичних осіб - інвесторів законних прав на отримання житла на яке сплачено значні кошти. Фактично неможливо знайти інвесторів, які готові вкладати кошти в будівництво замовник якого (Установа « 28 управління начальника робіт») ліквідується, що матиме наслідком фактичне зупинення фінансування будівництва, а отже і неможливість його завершення. Позивач вважає, що Міністерство оборони України внаслідок прийняття оскаржуваного наказу, ліквідуючи Установу « 28 управління начальника робіт», яка в свою чергу має незавершені договірні зобов`язання з будівництва вчиняє дії спрямовані на порушення інтересів позивача та невизначеного кола осіб, та перешкоджання в отриманні фізичними особами оплаченого, в межах процедур, житла. Заявником також зазначено, що на земельній ділянці в рамках Договору про будівництво житлового комплексу по вул. Бориспільській, 18 у Дарницькому районі міста Києва від 05.01.2016 майже завершено спорудження житлового комплексу (будівельна адреса м. Київ, Дарницький район, вул. Бориспільська, 18-26) фінансування якого здійснено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» за рахунок коштів ФФБ в межах фактично отриманих від довірителів в управління грошових коштів в сумі 1 753 943 562,90 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» про забезпечення позову задоволено; зупинено дію наказу Міністерства оборони України № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію Установи « 28 управління начальника робіт» до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі № 640/14848/19.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт вказує на те, що позивачем не доведені визначені статтею 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову, посилання у заяві про забезпечення позову на договір про будівництво житлового комплексу по вул. Бориспільська, 18 у Дарницькому районі м. Києва від 05.01.2016 не вказує на наявність порушення чи обмеження прав ТОВ «ФК «Житло-Капітал» внаслідок прийняття наказу МОУ № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію Установи « 28 управління начальника робіт» оскільки за умовами договору про будівництво житлового комплексу позивач не є стороною у договорі. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 24.04.2018 по справі № 910/3435/17 визнано недійсним Договір про будівництво житлового комплексу по вул . Бориспільська, 18 у Дарницькому районі м. Києва від 05.01.2016, з моменту його укладення між Установою « 28 Управління начальника робіт» та ТОВ «Фортабуд».

Додатково відповідач наголошує, що згідно з наказом МОУ № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію установи «28 управління начальника робіт» цей наказ видано відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою КМ України № 471 від 26.11.2014 (у редакції постанови КМ України № 730 від 19.10.2016), та у зв`язку з проведенням у МОУ організаційних заходів. З виданням наказу Установа « 28 управління начальника робіт» продовжує виконувати покладені на неї зобов`язання, в тому числі і зобов`язання, які породжені внаслідок договірних відносин. Сам факт існування договору управителя із забудовником не може бути підставою для обмеження прав власника (МОУ) у вільному володінні та розпорядженні належним йому майном, в тому числі і здійснення заходів щодо необхідності ліквідації підприємства. У випадку зупинення дії наказу МОУ № 368 від 09.07.2019 повноваження ліквідаційної комісії припиняються, що в свою чергу може призвести до настання негативних наслідків для МОУ, в тому числі і втрати державного майна. Разом з тим, дія наказу МОУ № 368 від 09.07.2019 не порушує права позивача, та не посягає на будь-яке його законне право. На думку апелянта, заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому саме полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесенні. Позивач не зазначає, які саме його права та інтереси можуть бути порушені в результаті незастосування заходу забезпечення позову. Зокрема, доводи про протиправність наказу можуть бути досліджені під час розгляду справи по суті позовних вимог та не є підставою для забезпечення адміністративного позову.

У відзиві на апеляційну, зокрема, зазначено, що судом першої інстанції правомірно, співмірно та вмотивовано застосовано захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного наказу МОУ.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником були наведені належні та переконливі докази існування обставин, які є прямими підставами для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову у порядку визначеному КАС України.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно вимог ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У відповідності до положень ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу вказаних положень вбачається, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони вчиняти певні дії.

Так, 25.01.2016 між Державною організацією Установи « 28 Управління начальника робіт» та ТОВ «Фортабуд» укладено договір про будівництво ЖК по вул. Бориспільська, 18.

На виконання цього договору, між позивачем (Управитель) та ТОВ «Фортабуд» (Забудовник) укладено договір № 05/07/16-2 управителя із забудовником від 05.07.2016.

В подальшому, відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою КМ України № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 730 від 19.10.2016), та у зв`язку з проведенням у МОУ організаційних заходів відповідачем прийнято наказ № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію установи « 28 управління начальника робіт», яким наказано припинити юридичну особу - установу « 28 управління начальника робіт» шляхом її ліквідації; призначено ліквідаційну комісію у відповідному складі.

Фактичною підставою для застосування заходів забезпечення позову у спірному випадку заявником та судом першої інстанції визначено завдання позивачу та невизначеному колу осіб (в тому числі та в основному, фізичним особам, які оплатили кошти на житло) значних збитків, у зв`язку з прийняттям МОУ наказу № 368 від 09.07.2019 «Про ліквідацію установи « 28 управління начальника робіт».

Разом з тим, задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу МОУ, суд першої інстанції не встановив, в чому полягає за наведених обставин саме істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, що за п. 1 частини першої ст. 150 КАС України є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Позивач не зазначає, які саме конкретні права та інтереси можуть бути порушені в результаті не застосування заходу забезпечення позову та не наводить мотивів за яких позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано у чому саме полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені. Твердження позивача у заяві про те, що оскаржуваний наказ створює умови для завдання позивачу значних збитків є абстрактними та не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Окрім цього, в силу частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається лише у разі порушення прав, свобод чи інтересів позивача, тобто особи, яка звернулася/буде звертатися з позовом про захист своїх прав. Відтак, доводи позивача про те, що оскаржуваний наказ створює умови для завдання збитків невизначеному колу осіб (в тому числі та в основному, фізичним особам, які оплатили кошти на житло) колегія суддів відхиляє, оскільки процесуальний закон передбачає можливість застосування забезпечення позову лише у зв`язку порушенням прав позивача.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 2 частини першої ст. 150 КАС України підставою для застосування заходів забезпечення позову є очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вказані положення п. 2 частини першої ст. 150 КАС України можуть бути застосовані лише при наявності у сукупності таких обставин, як очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Однак, у спірному випадку, позивачем не доведено наявності підстави для застосування заходів забезпечення позову згідно з п. 1 частини першої ст. 150 КАС України, тому доводи заявника щодо протиправності наказу № 363 від 09.07.2019 не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову згідно п. 2 частини першої ст. 150 КАС України.

Крім того, сама лише незгода позивача із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що позивач не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови буде виготовлено 25.11.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький