Справа № 1.380.2019.005768
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005768
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

25 листопада 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (79005, м. Львів, вул. К. Левицького, 18) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення завданої шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просить:

визнати бездіяльність відповідача, котра проявилась у непроведенні виплати за рахунок коштів державного бюджету 51692 грн. 03 коп. на заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 із долученням довідки Головного управління Пенсійного фонду України від 20.08.2018 № 3590/Г-20/07.05-06 про суму відрахувань податку з 01.10.2016 по 28.02.2018 протиправною;

стягнути на користь на її користь держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області шляхом безспірного списання коштів державного бюджету 51692,03 грн. майнової шкоди спричиненої стягненням податку з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 на підставі закону, що визнаний неконституційним.

Також просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що виплата щомісячного довічного грошового утримання їй проводилася з утриманням податку з фізичних осіб та військового збору у відповідності до п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Рішенням Конституційного Суду України № 1-рв від 27.02.2018 зазначена норма визнана неконституційною. З 01.03.2018 довічне грошове утримання виплачується без оподаткування. Застосування вказаних положень Закону в період з 01.10.2016 по 01.03.2018 призвело до спричинення збитків у виді неотриманого доходу в загальному розмірі 51692,93 грн. Позивач 25.09.2019 звернулася із листом до відповідача про виплату зазначеної суми відрахувань. Проте відповіді на таке звернення не отримала. Відтак звернулася до суду із цим позовом про визнання бездіяльності протиправною та стягнення відповідних сум.

Щодо строку звернення до суду із цим позовом зазначила, що вона звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовом в порядку цивільного судочинства про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 51692 грн. 03 коп. майнової шкоди як недоотриманої суми довічного грошового утримання судді у відставці. Проте ухвалою суду від 30.09.2019 провадження у цій справі закрито з тих підстав, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Відтак, позивачка звернулася із цією позовної заявою до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 08.11.2019 клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення з позовом до адміністративного суду - задоволено. Причини пропуску позивачкою строку звернення до суду з цим позовом - визнано поважними та поновлено такий строк. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

18.11.2019 за вх. № 42856 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що право позивачки на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів виникло після отримання нею відповіді Головного управління Казначейства, яка була скерована на адресу заявниці 03.10.2018. Вважає безпідставним твердження позивачки про неможливість звернення до адміністративного суду у строки, визначені КАС України у зв`язку із подачею 19.02.2019 позову до суду у порядку цивільного судочинства і постановлення 30.09.2019 ухвали про закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не була позбавлена права на оскарження бездіяльності в порядку адміністративного судочинства. Відтак, просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 2 цієї статті передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст. 121 КАС України).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Предметом позову в справі, що розглядається, є вимоги позивачки про визнання бездіяльності відповідача щодо непроведення виплати сум відрахування податку протиправними та стягнення майнової шкоди, спричиненої стягненням податку з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.10.2016 по 28.02.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2018 позивачка скерувала на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області заяву, в якій просила провести виплату суми відрахувань утриманих податку з доходів фізичних осіб та військового збору із довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 (а.с. 24).

Листом від 02.10.2018 № 6644/13-08 «Про надання відповіді» Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, розглянувши заяву позивачки щодо повернення коштів (податок на доходи фізичних осіб та військовий збір) в порядку відшкодування шкоди, у задоволенні такої відмовило з тих підстав, що органи Казначейств здійснюють повернення коштів на підставі подання контролюючого органу, або на підставі судового рішення, а відтак питання про повернення здійснених органами Пенсійного фонду України відрахувань податків та зборів при виплаті пенсій не належить до компетенції органів Казначейства.

19.02.2019 позивачка звернулася до Личаківського районного суду м. Львова з позовом в порядку цивільного судочинства про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 51692 грн. 03 коп. майнової шкоди як недоотриманої суми довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 16-17).

У зв`язку із заявленими самовідводами, справу за цим позовом передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова, яким ухвалою від 11.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження за цим позовом (а.с. 18).

Проте ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.09.2019 провадження у цій справі закрито з тих підстав, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачці її право звернутися з позовом в порядку адміністративного судочинства (а.с. 20).

Копію цієї ухвали судом надіслано позивачці 28.10.2019, що підтверджується копією конверта поштового відправлення (а.с. 21) і така отримана позивачкою 31.10.2019, згідно інформації, що розміщена на веб-сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» при відстежуванні за ідентифікатором поштового відправлення 181.

Відтак, позивачка звернулася з позовною заявою до Львівського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства і така отримана судом 05.11.2019, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції канцелярії суду із проставленим вхідним номером 40807 (а.с. 5).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що звертаючись до місцевого загального суду із позовною заявою, поданою в порядку цивільного судочинства, позивачка, в силу вимог, встановлених ст. 175 Цивільного процесуального кодексу, підтвердила, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

05.09.2019 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову у справі № 686/6775/18 (провадження № 61-42631сво18), якою касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області задовольнив частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2018 та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 02.08.2018 скасував. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, - закрив, одночасно повідомивши ОСОБА_3 про те, що справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи таке рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаний спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

І лише після того, як Верховний Суд висловив свою позицію щодо питання юрисдикційності зазначеної категорії справ та закриття Шевченківським районним судом м. Львова провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , у позивачки виникла необхідність у зверненні із відповідною позовною заявою до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин для звернення із вказаним позовом раніше

Таким чином, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску звернення до адміністративного суду

Приймаючи таке рішення суд, окрім того, враховує, що в силу ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Відповідно до пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Застосування в даному випадку наслідків пропущення строків звернення до суду із адміністративним позовом про захист порушених прав, свобод та інтересів позбавить позивачку можливості звернутися до суду для вирішення цього спору.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (79005, м. Львів, вул. К. Левицького, 18) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення завданої шкоди - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній чи касаційній скарзі на рішення суду прийняте за результатами розгляду адміністративної справи.

Суддя Р.П. Качур