Справа № 200/11950/19-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 р. Справа№200/11950/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання неправомірними дій Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо незаконного призупинення (припинення) страхових виплат з 01 лютого 2015 року; визнання неправомірними дій управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті заборгованості зі сплати страхових виплат з 01 лютого 2015 року по 01 березня 2019 року; зобов`язання управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити заборгованість зі страхових виплат з 01 лютого 2015 року по 1 березня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

21 жовтня 2019 року на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 позивачем подано уточнений позов до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому заявлено позовні вимоги про визнання неправомірними дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті заборгованості зі сплати страхових виплат з 01 лютого 2015 року по 01 березня 2019 року та зобов`язання виплатити заборгованість зі страхових виплат з 01 лютого 2015 року по 01 березня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано на припинення страхових виплат за відсутності передбачених статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підстав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено сплату позивачем судового збору до прийняття рішення у цій справі. Відмовлено у задоволенні заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення цього строку з підстав його дотримання.

08 листопада 2019 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в позові, посилаючись на правомірність припинення страхових виплат з 01 грудня 2015 року на виконання рішення адміністративної комісії виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 01 листопада 2015 року № 1492-03-2 у зв`язку зі зміною позивачем місця проживання внутрішньо переміщеної особи. В період з лютого 2015 року по березень 2019 року позивач до будь-якого відділення Фонду, яке переміщено на територію підконтрольну українській владі, із заявою про продовження виплат не звертався, на обліку як тимчасово переміщена особа не перебував, виплати зі своєї вини не отримував за період, що перевищує трирічний строк, встановлений частиною четвертою статті 47 Закону № 1105-XIV, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року клопотання управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про розгляд справи у загальному позовному провадженні залишено без задоволення.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 має зареєстрований страховий випадок - трудове каліцтво і йому встановлена стійка втрата професійної працездатності на 15 відсотків безстроково.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якого зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Кіровське (м. Хрестівка) Донецької області), а фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території (м. Краматорськ Донецької області), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26 березня 2019 року.

У період з листопада 2014 року по січень 2015 року ОСОБА_1 перебував на обліку у Дніпровському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа та отримував страхові виплати, пов`язані з нещасним випадком на виробництві.

З 01 лютого 2015 року страхові виплати припинено у зв`язку зі зміною місця проживання позивача, що підтверджується листом Дніпровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 14 травня 2019 року № 31.1-07/3932.

26 березня 2019 року позивач звернувся до Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат, долучивши довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1426- від 26 березня 2019 року за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Краматорської міської ради від 22 квітня 2019 року № 19 ОСОБА_1 поновлено проведення виплат з урахуванням пунктів 12, 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365.

Постановою Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0526/13063/130063/15 від 03 травня 2019 року позивачеві поновлено страхові виплати з 01 березня 2019 року безстроково.

Отже, у період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року виплати не здійснювались.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

За приписами частини п`ятої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Згідно з частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Судом встановлено, що на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Краматорської міської ради, оформленого протоколом засідання від 22 квітня 2019 року №19, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області позивачеві поновлено страхові виплати, пов`язані з нещасним випадком на виробництві, з 1 березня 2019 року.

Разом з тим, відповідачем не проведено страхові виплати, за період з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року, що є порушенням вимог частин п`ятої, сьомої статті 47 Закону № 1105-XIV, оскільки ці виплати зупинені органами Фонду соціального страхування України та не отримані ОСОБА_1 за відсутності його вини.

Неможливість покладення на позивача відповідальності за неотримання страхових виплат підтверджується наступним.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу змісту статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII слідує, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права або «інші права», не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Відповідно до преамбули вказаного Закону ним встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

У спорі між сторонами цієї справи наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створила для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, передбачених Законом № 1105-XIV.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, відповідач, не виплачуючи ОСОБА_1 страхові виплати з підстав, передбачених підзаконними нормативно-правовими актами, якими фактично звужено права позивача та поставлено їх реалізацію в залежність від певних обставин, порушив право останнього на їх отримання.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на приписи частини четвертої статті 47 Закону № 1105-XIV, якою передбачено обмеження одержання виплат за минулий час трьома роками з дня звернення за їх одержанням, оскільки з підстав, наведених вище, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина сьома статті 47 Закону № 1105-XIV.

Твердження представника відповідача про те, що страхові виплати за період з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року не перераховані позивачеві на підставі пункту 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, оскільки обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який на цей час не прийнятий, суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктами 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту […].

Закон, який би передбачав можливість нездійснення відповідачем позивачу страхових виплат з підстав неприйняття КМУ окремого порядку виплати заборгованості, не приймався. Підзаконний акт, на який посилається відповідач як підставу невиплати страхових виплат не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Зі змісту позовної заяви суд вбачає, що позивач просить визнати неправомірними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті заборгованості зі сплати страхових виплат та зобов`язати відповідача її виплатити за період з 1 лютого 2015 року по 1 березня 2019 року, фактично маючи на увазі під кінцевою датою 28 лютого 2019 року, оскільки сторонами не спростовується поновлення позивачеві страхових виплат, пов`язаних з нещасним випадком на виробництві, з 1 березня 2019 року. З огляду на наведене, суд, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, вважає уточненим період протиправної бездіяльності відповідача з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових виплат з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року та зобов`язання виплатити заборгованість зі страхових виплат з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року відстрочено сплату позивачем судового збору в сумі 768,40 грн до прийняття рішення у цій справі.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 768,40 грн підлягає стягненню до державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області .

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295, 297 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових виплат з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат з 1 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) на користь державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, розрахунковий рахунок: 6001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації 22030106) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя Ю.М. Льговська