Справа № 640/19337/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

21 листопада 2019 року м. Київ № 640/19337/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

Міністерства юстиції України,

Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування рішення та наказів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення №1 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України від 28 травня 2018 року; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 червня 2019 року №1860/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 "; визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10 липня 2019 року №490/06 "Про припинення приватної нотаріальної діяльності та анулювання реєстраційного посвідчення, виданого ОСОБА_2 ".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В подальшому, позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України №1 від 28 травня 2018 року, наказу Міністерства юстиції України від 18 червня 2019 року №1860/5, наказу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10 липня 2019 року №490/06 до набрання законної сили рішенням суду у справі №640/19337/19.

Заява обґрунтована очевидною протиправністю оскаржуваних рішення №1 від 28 травня 2018 року, наказів від 18 червня 2019 року №1860/5 та від 10 липня 2019 року №490/06, з посиланням на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі №580/481/19 за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, яким визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо проведення перевірки приватного нотаріусу Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_2 в межах предмета звернення Шполянського відділення Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Позивач вказує, що незважаючи на наявність зазначеного рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі №580/481/19, відповідачами прийнято оскаржувані рішення №1 від 28 травня 2018 року та накази від 18 червня 2019 року №1860/5, від 10 липня 2019 року №490/06.

Позивач зазначає, що внаслідок реалізації оскаржуваних рішення та наказів він позбавлений права займатись нотаріальною діяльністю, яка була єдиним джерелом його, позивача, доходу та завдають шкоду діловій репутації.

Додаткового позивач вказує, що в нього на відповідальному зберіганні перебуває, зокрема, 201 спадкова справа, свідоцтва про спадщину по яким не видано. У зв`язку з припиненням нотаріальної діяльності позивач позбавлений можливості видати свідоцтва про право на спадщину або передати спадкові справи іншому нотаріусу, що фактично порушує права спадкоємців.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

В силу приписів частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 цієї ж статті, передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні клопотання про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

На думку суд, позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або неможливості захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для їх відновлення.

Крім того, висновки щодо протиправності оскаржуваних рішення та наказів можуть бути зроблені лише на підставі дослідження наданих сторонами доказів у справі при розгляді позову по суті.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд вважає, що позивачем не доведено наявності будь-яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень статті 150 Кодексу адміністративного України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко