Справа № 500/2033/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2033/19

13 листопада 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Зушман О.Б.

представника Тернопільської

міської ради Гулкевич С.Б.

представника відповідача Равлів М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача Тернопільська міська рада до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_2 про зобов`язання за власний рахунок привести земельну ділянку в попередній стан, шляхом демонтажу самочинно збудованого об`єкта,

ВСТАНОВИВ:

Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради (надалі, позивач, Відділ ДАБК ТМР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача Тернопільська міська рада, звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі, ОСОБА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, зобов`язати гр. ОСОБА_1 за власний рахунок привести земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:002:0087 в попередній стан шляхом демонтажу самочинно збудованого об`єкта.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач законодавчо наділений, як суб`єкт владних повноважень, правом звернення до суду з позовами про знесення самочинно збудованого нерухомого майна. В спірному випадку позивач вважає, що при здійсненні будівництва багатоповерхового об`єкта за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :06:02:0087 відповідачем не дотримано порядок проектування та будівництва об`єкта, розпочато будівельні роботи без вихідних даних, без належним чином розробленого та затвердженого проекту. Таким чином, представник позивача вважає, що даний позов слід задовольнити повністю, зобов`язавши відповідача за власний рахунок привести земельну ділянку в попередній стан, шляхом демонтажу самочинно збудованого об`єкта.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 23.10.2019 о 12:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15 -денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У строк встановлений судом, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. В актах перевірки та в приписах відсутні висновки, з відповідним обґрунтуванням, що перебудова житлового будинку з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою. Відповідач вважає, що позивач не довів, що видавалися приписи про зобов`язання відповідача усунути виявлені позивачем порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил саме шляхом знесення самочинно збудованої спірної будівлі, як і наявності фактів невиконання таких приписів відповідачем, а також не подав на підтвердження цього жодних доказів. Зазначив, що збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених вимогами частини четвертої та сьомої ст.376 Цивільного кодексу України (надалі, ЦК України). На думку відповідача, можливість знесення самочинного будівництва закон пов`язує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису. При цьому, вважає, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зазначив, що будівництво індивідуального житлового будинку здійснене на своїй земельній ділянці та відповідає меті відведення цієї земельної ділянки. Просить врахувати, що відповідачем неодноразово здійснювалися дії щодо отримання дозвільних документів для забудови даної земельної ділянки, однак не отримав їх по незалежних від нього причинах. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не надано належних і достатніх доказів в підтвердження наявності підстав, з якими закон пов`язує право контролюючого органу звертатися з вимогами про знесення самочинного будівництва, а тому просив відмовити у задоволенні даного позову повністю.

Представник позивача подав до суду відповідь, у якій зазначив наступне. У разі, якщо особа у встановлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Зазначив, що матеріали проведених перевірок свідчать про те, що будівельні роботи проводяться без відповідних дозвільних документів, проекту будівництва, який пройшов експертизу, з істотним відхиленням від державних будівельних норм, а тому дане будівництво вважається самочинним відповідно до ст. 376 ЦК України. Вказав, що позивачем вжито усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування на вчинене правопорушення. Крім того, зазначив, що станом на день звернення із позовною заявою до суду земельна ділянка, на якій проводиться будівництво відповідачем, знаходиться в зоні садибної житлової забудови Ж-4, яка визначена для розташування багатоквартирних (від 9 до 16 поверхів) житлових будинків, що підтверджується рішенням Тернопільської міської ради від 27.01.2014 року №6/44/14 та змінами до даного рішення, які затверджені Рішенням міської ради від 24.03.2017 № 7/14/62. Тому, зведення 4-поверхових житлових будинків, на думку позивача, є у такій зоні протиправним.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_2 подав до суду пояснення, з якого вбачається, що 15.07.2019 між відповідачем та ним було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0671 га, кадастровий номер :06:002:0087, а також за ним зареєстровано право власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. При цьому, повідомив, що жодних заперечень чи претензій до ОСОБА_1 стосовно розміщення об`єктів нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :06:002:0087, яка є його власністю, не має.

23.10.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 13.11.2019 о 11:30 год.

13.11.2019 представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити повністю, з мотивів, наведених у позовній заяві, з урахуванням уточнень, та відповіді на відзив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача Тернопільська міська рада у відкритому судовому засіданні підтримав доводи представника позивача, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, причин неприбуття суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

В період з 11.07.2018 по 24.07.2018 позивачем на підставі наказу начальника відділу ДАБК ТМР від 10.07.2018 р. №140, направлення для проведення позапланового заходу №140 від 10.07.2018 та заяви гр. ОСОБА_3 від 06.07.2018 проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єкті «Проведення будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер :06:002:0087 в м.Тернопіль». Встановлено, що власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_1 , оскільки вказана земельна ділянка набута ним у власність 19 квітня 2018 року у відповідності до нотаріально посвідченого Договору купівлі -продажу земельної ділянки, укладеного між ним та ОСОБА_4 . Цільове призначення земельної ділянки: В.02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

За результатами позапланового заходу складено акт №076-140 від 11.07.2018, яким встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер :06:02:0087 за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проводяться будівельні роботи з будівництва чотирьохповерхового житлового будинку без відповідних дозвільних документів, отриманих в органі державного архітектурно-будівельного контролю та без проектної документації, затвердженої в установленому законодавством порядку, чим порушено пункт перший ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзац перший пункту п`ятого Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466.

Крім цього, 11.07.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов`язано відповідача до 11.09.2019 привести вищевказаний об`єкт до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», припис про зупинення підготовчих і будівельних робіт, яким з 11.07.2018 зупинено проведення будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер :06:002:0087.

13.07.2018 р. начальником Відділу ДАБК ТМР винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №14, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Вищевказані приписи та постанова по справі про адміністративне правопорушення не оскаржувалися, а постанова по справі про адміністративне правопорушення №14 від 13.07.2018 виконана, що не заперечено позивачем у судовому засіданні.

На підставі виданого відділом ДАБК ТМР відповідачу припису про зупинення виконання будівельних робіт від 11.07.2018, наказу начальника відділу ДАБК ТМР від 07.09.2018 №172 видано направлення для проведення позапланового заходу від 07.09.2018 №173 строком дії з 07.09.2018 по 11.09.2018 р.

Під час проведення цієї позапланової перевірки встановлено, що відповідачем виконано вимоги вищевказаного припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 11.07.2018 . Даний факт зафіксовано в акті від 11.09.2018 №094-173, оскільки порушень не встановлено.

На підставі виданого відповідачу припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил від 11.07.2018 р., наказу начальника відділу ДАБК ТМР від 12.02.2019 №20, позивачем видано направлення №17 від 12.02.2019 щодо проведення позапланового заходу строком дії від 12.02.2019 по 25.02.2019.

У зв`язку із неявкою відповідача для проведення позапланового заходу, на підставі п.10 Порядку 553, відділ ДАБК ТМР звернувся до правоохоронних органів з листом щодо забезпечення присутності останнього під час складання матеріалів справи.

В період з 22.08.2019 по 23.08.2019 р. головними спеціалістами-інспекторами відділу ДАБК ТМР на підставі наказу начальника відділу ДАБК ТМР №117 від 22.08.2019, направлення для проведення позапланового заходу №121 від 22.08.2019 , проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єкті «Проведення будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер :06:002:0087 в м.Тернопіль».

Результати вказаної перевірки зафіксовані в Акті від 23.08.2019 №059-121 та зазначено, що ОСОБА_1 не виконано умови припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.07.2018, а саме: не приведено об`єкт «Проведення будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер :06:002:0087 в м.Тернопіль» до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не повідомлено відділ ДАБК ТМР про виконання припису до 12.09.2018, чим порушено підпункт "а" пункту 3 частини третьої ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», підпункт 3 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

За результатами проведеної перевірки позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.08.2019, однак Постановою позивача №14 від 29.08.2019 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 7 ст.247 КУпАП. Також перевіркою встановлено, що на момент проведення цієї перевірки, земельна ділянка кадастровий номер :06:002:0087 ОСОБА_1 не належить.

Вважаючи наявними підстави для знесення самочинно збудованої споруди, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні у цій справі правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (надалі, Закон №3038), який, виходячи зі змісту преамбули до нього, встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до положень статті 41 Закону №3038, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до положень статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені у пункті 11 Порядку №553, відповідно до якого посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

В свою чергу, згідно з положеннями частини першої статті 9 Закону України від 20.05.1999 №687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон №687-XIV) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VI.

Частиною ж першою статті 34 Закону №3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, частиною першою статті 37 названого Закону встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Статтею 38 Закону №3038-VI унормовано порядок вирішення питань, пов`язаних із знесенням самочинно збудованих об`єктів, за правилами частин першої, другої якої, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Отже, положення частини першої статті 38 Закону №3038-VI встановлює перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Також, за змістом частин першої, четвертої, сьомої статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, наведені положення ЦК України також визначають необхідність, перед зверненням відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування до суду з позовом про знесення об`єкту будівництва, встановлення таких фактів як неможливість перебудови об`єкту та відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Аналогічний підхід до застосування наведених норм матеріального права продемонстровано й Верховним Судом у постанові від 31.07.2018, прийнятою за наслідками касаційного розгляду справи №813/6426/14.

Відповідно до встановлених судом обставин, позивач вважає, що ОСОБА_1 здійснювалися будівельні роботи з порушеннями, а саме: без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, на земельній ділянці з іншим цільовим призначенням та без наявних дозвільних документів.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і є можливою лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

При цьому, суд враховує, що відповідачем здійснено будівництво з використанням земельної ділянки, яка була відведена під забудову без порушення використання земельної ділянки згідно з її цільовим призначенням, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно, виходячи з цього, суд не враховує посилання позивача на рішенням Тернопільської міської ради від 27.01.2014 року №6/44/14 та зміни до даного рішення, які затверджені Рішенням міської ради від 24.03.2017 № 7/14/62.

Крім цього, суд враховує, що 15.07.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нотаріально укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0671 га, кадастровий номер :06:002:0087.

В ході розгляду справи по суті, позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача не доведено, що зведена ОСОБА_1 споруда суперечить суспільним інтересам та порушує права інших осіб. При цьому, суд не приймає до уваги твердження даних учасників, що в майбутньому дана споруда може порушувати права інших осіб, оскільки суд захищає лише реально порушені права та інтереси, а не ілюзорні, які направлені на майбутнє.

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на приписи частини 2 ст. 2 КАС України, котра зобов`язує владного суб`єкта при реалізації управлінської функції забезпечити пропорційність, тобто справедливий баланс інтересів.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах інтерес фізичної особи - громадянина на використання належної на праві приватної власності земельної ділянки та розміщеної на ній житлової будівлі не виключається з-під охорони за ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція) та ст.1 Протоколу Першого до Конвенції.

Такий інтерес особи у даному випадку (збереження об`єкту будівництва) є конкретним, чітко сформульованим і має з достатньою визначеністю окреслені у часі параметри.

За умови недоведеності виникнення реальної загрози від об`єкту будівництва правам та інтересам інших осіб, Державі або суспільства у цілому заявлена вимога не забезпечує дотримання згаданого вище балансу.

До того ж серед іншого, суд звертає увагу на подані відповідачем докази належності права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:002:0087 іншій особі, а не відповідачу, що також виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що він неодноразово звертався до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, щоб отримати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою АДРЕСА_1 , на будівництво індивідуального житлового будинку, однак кожного разу отримував відмову (25.07.2018, 14.09.2018, 27.09.2018, 30.10.2018). Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 отриманий містобудівний розрахунок будівництва індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , із схемою розпланування даного будівництва. Наведене, на думку суду, підтверджує, що відповідач неодноразово намагався привести дане будівництво у відповідність до вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", що встановлено приписом позивача від 11.07.2018.

Слід зазначити, що з 11.07.2018 будівельні роботи щодо спірного будівництва зупинено, оскільки відповідачем виконано припис позивача від 11.07.2018 про зупинення підготовчих і будівельних робіт, і доказів протилежного позивачем не подано, а судом не здобуто.

Також, суд не приймає до уваги рішення Тернопільської міської ради №6/53/123 від 28.11.2014, повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 19.12.2014, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за 2014, оскільки дані документи стосуються ОСОБА_4 , яка не є учасником даної адміністративної справи.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, в даній справі судом не встановлено обставин, які передбачені ст. 376 ЦК України для знесення самочинно збудованого об`єкта, в зв`язку з чим підстави для зобов`язання відповідача за власний рахунок привести земельну ділянку в попередній стан, шляхом демонтажу самочинно збудованого об`єкта відсутні, а аналізуючи матеріали позапланових перевірок та приписів, винесених позивачем, суд приходить до висновку, що дані документи не містять визнання спірного будівництва як такого, що є самочинним, і що його перебудова є неможлива, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України з відповідача не стягуються, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача Тернопільська міська рада до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_2 про зобов`язання за власний рахунок привести земельну ділянку в попередній стан, шляхом демонтажу самочинно збудованого об`єкта - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копію рішення надіслати третій особі у справі ОСОБА_2 .

Повне судове рішення складено 15 листопада 2019 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.