Справа № 1.380.2019.001281
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10888/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року (суддя першої інстанції Качур Р.П., м. Львів, повний текст проголошено 04.10.2019),

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови від 21.02.2019 ВП № 58067501 про арешт коштів боржника, зобов`язання державного виконавця скасувати постанову від 21.02.2019 ВП № 58067501 про арешт коштів боржника, вчинити дії щодо зняття арешту з рахунків.

Львівським окружним адміністративним судом було замінено відповідача на належного - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області й залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 21.02.2019 ВП № 58067501 про арешт коштів боржника.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення і постановити нове - про відмову в позові. Обгрунтовуючи незгоду, зазначив, що постанова про арешт коштів боржника виконавчого провадження прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, на виконанні відділу примусового виконання рішень управлння виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №58067501 щодо виконання постанови №57480777, виданої 24 жовтня 2018 року відділом про стягнення виконавчого збору з Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області в розмірі 14892 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і 21 лютого 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника у відповідності до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому заходів на виконання рішення суду відповідачем не здійснено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15.01.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження з виконання постанови № ВП 57480777, виданої 24.10.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору у розмірі 14892 грн (а.с. 69-70).

Оскільки станом на 21.02.2019 виконавчий збір Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не було сплачено, 21.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках у: АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, АТ АКБ «КОНКОРД», МФО 307350, ЛЬВІВСЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ АТ «ОЩАДБАНК», МФО 325796, АТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365, АТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300023, ЛЬВІВСЬКА ОБЛАСНА ДИРЕКЦІЯ АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», м. ЛЬВІВ, МФО 325570, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (а.с. 75-76).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пункту 7 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1, 3 статті 52 Закону № 1404-VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 1, 2 статті 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З аналізу наведених норм Закону № 1404-VIII, судом зроблено висновок про те, що завданням відповідача у сфері виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є не лише дотримання формальностей процедури виконання передбачених повноважень, а також і запобігання факту порушення відповідним рішенням прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема, у випадку накладення арешту на кошти боржника, державний виконавець повинен системно застосовувати положення законодавства, в тому числі з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Судом встановлено, що спірною постановою державного виконавця накладено арешт на аналітичні рахунки за балансовим рахунком 2560 «Державні позабюджетні фонди» в АТ «Ощадбанк», які призначені для зарахування та виплат пенсій та інших соціальних виплат, тобто, мають спеціальне призначення.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26485 (далі - Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення № 28-2, головне правління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що джерелами формування коштів Пенсійного фонду є, в тому числі: надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування; кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом.

Кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом (ст. 73 Закону України №1058 -VI).

Облік надходжень і витрат коштів Пенсійного фонду здійснюють виконавчі органи Пенсійного фонду. Кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку (ст. 76 Закону України №1058 -VI).

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 4 Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV), Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

За приписами статті 34 Закону №1105-XIV фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у порядку, встановленому Національним банком України.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Отже, законодавством визначено цільове використання страхових коштів, що виключає можливість стягнення таких коштів з метою примусового виконання на підставі виконавчих документів.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках, встановлений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596.

Уповноваженими банками є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1231 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року №662). Виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються.

Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Національного банку України від 11.09.2017 № 89, рахунки 2560 «Державні позабюджетні фонди» не являються рахунками клієнтів банків та використовуються виключно для обліку коштів державних позабюджетних фондів, тобто, є рахунками із спеціальним режимом використання.

Згідно матеріалів справи, оскаржуваною постановою накладено арешт на кошти позивача, що містяться на всіх відкритих позивачем рахунках у банківських установах.

Листом від 21.02.2019 № 2891 (а.с. 73) відповідачем надіслано на адресу банківських установ, перелічених в постанові, копію такої для надання інформації про залишок коштів, акумульований на кожному із арештованих рахунків із зобов`язанням повідомити про обліковані та невиконані постанови про арешт коштів боржника, із зазначенням виконавчих документів, що стали підставою для накладення арештів в порядку черговості їх надходження відносно боржника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Листом АТ «ОЩАДБАНК» від 07.03.2019 № 46-07/1631/6941БТ (а.с. 84-85) повернуто без виконання постанову від 21.02.2019 ВП № 58067501 про арешт коштів боржника з підстав, що кошти перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних чи інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Факт того, що державним виконавчем було накладено арешт на рахунки позивача, що мають спеціальний режим використання, тобто з цільовим призначенням для надходжень до спецфонду, для акумуляції страхових внесків із застрахованих осіб, для акумуляції збору на обов`язкове пенсійне державне пенсійне страхування, для обліку коштів для фінансування пенсійних виплат, обліку страхових коштів та здійснення розрахунків на виконання вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», підтверджено інформацією АТ «Ощадбанк» від 2 травня 2019 року №46-07/3483/11069, надісланою за запитом Відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного управлння юстиції у Львівській області.

Спеціальне призначення рахунків, відкритих у АТ «Ощадбанк», підтверджено також договором банківського рахунку (а.с. 138-140).

Отже, накладання арешту на кошти, що знаходились на рахунках позивача, які призначені для здійснення пенсійних та соціальних виплат, унеможливлює своєчасну їх виплату найменш захищеним особам, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Судом встановлено, що відповідачем у спірних правовідносинах не було реалізовано право на отримання інформації щодо відкритих спеціальних рахунків, незважаючи на те, що цим боржником є пенсійний орган, який, в силу покладених на останнього завдань має рахунки, призначені для здійснення пенсійних та соціальних виплат.

Посилання апелянта на той факт, що законом передбачено повернення банком без виконання постанови про арешт коштів в разі накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках зі спеціальним режимом використання, апеляційний суд відхиляє, адже можливість невиконання зазначеного рішення про арешт коштів на рахунках з підстав визначених законом, не свідчить про законність рішення про арешт коштів на всіх рахунках винесеного відповідачем.

Отже, оскільки відповідач до прийняття рішення не з`ясував режиму відкритих позивачем в АТ «Ощадбанк» рахунків і наклав арешт на всі кошти, що місяться на всіх рахунках поизвача у вказаній установі, в тому числі, які призначені на виплату заробітної плати, збір страхових внесків, здійснення розрахунків на виконання вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», тощо, відповідач діяв необгрунтовано і нерозсудливо, непропорційно.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський