Справа № 400/2977/19
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 р. справа № 400/2977/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс", вул. Промислова, 8, корп. А,Костянтинівка,Арбузинський район, Миколаївська область,55340

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001

про:скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № ,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс» (далі-позивач) звернулось з позовом до Южноукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі Відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 12.11.2014 р. №.

04.02.2015 р. суд прийняв постанову, якою позов відмовив задоволенні позову.

Позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що надав відповідачу для перевірки достатню кількість первинних документів, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції та правомірність даних податкового обліку. Акт перевірки містить непідтверджені нормами законів висновки щодо нереальності господарських операцій. Доказів факту відсутності господарських операцій з контрагентом або формального складання первинних документів відповідачем не надано.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на зазначену вище постанову Одеський апеляційний адміністративний суд 01.07.2015 р. постановив ухвалу, якою рішення суду від 04.02.2015 р. залишив без змін.

У касаційному провадженні Верховний Суд 08.08.2019 р. прийняв постанову, якою касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" задовольнив частково, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 20.09.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від Головного управління ДФС України в Миколаївській області надійшов відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та просив замінити Южноукраїнську об`єднану податкову інспекцію Головного управління Міндоходів на правонаступника Головне управління ДФС у Миколаївській області.

Ухвалою від 25.11.2019 р. судом замінено відповідача на його правонаступника Головне управління ДФС у Миколаївській області (далі-відповідач).

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч. 9 ст. 205 одексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Інших заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

У травні 2014 р. відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування податкового кредиту з ПДВ ТОВ "Ос-Маркетинг". За результатами даної перевірки відповідачем складено акт від 03.06.2014 р. № 20/14-09-22-01/32741433 (а. с. 18-27). Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, 198.3, 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого безпідставно завищено податковий кредит з ПДВ за вересень 2013 р. в сумі 77112,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2014 р. № на суму 115668,00 грн. (а. с. 14). За наслідками адміністративного оскарження зазначене рішення було частково скасовано Головним управлінням Міндоходів у Миколаївській області та вважається відкликаним (а. с. 48-53).

12.11.2014 р. відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № на суму 104418,00 грн. (а. с. 16).

Під час проведення перевірки відповідачем досліджувалися взаємовідносини позивача з ТОВ "Ос-Маркетинг" на підставі договору про переведення боргу від 01.09.2013 р. (а. с. 64-65). Згідно п. 1.1 договору, ТОВ "Либертин" переводить борг за договором поставки від 07.05.2013 р. № ДГ-0000009, що укладений між ТОВ "Либертин" і ТОВ "Альянс", а ТОВ "Ос-Маркетинг" приймає на себе зобов`язання за названим у цьому пункті договором. Позивач надав письмову згоду на переведення боргу (а. с. 66).

Протягом вересня 2013 р. ТОВ "Ос-Маркетинг" поставляло позивачу матеріали і обладнання. На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові та податкові накладні (а. с. 67-86).

У ході проведення перевірки відповідач надіслав позивачу запит щодо надання документів та пояснень на підтвердження факту використання в господарській діяльності отриманих товарів, а також документів щодо перевезення та зберігання товару (а. с. 29). Позивач листом відмовився надати витребувані документи, оскільки вони не впливають на формування податкового кредиту і не належать до предмета перевірки (а. с. 30-31).

Висновки відповідача про нереальність господарських відносин позивача з ТОВ "Ос-Маркетинг", серед іншого, ґрунтуються на акті про неможливість проведення зустрічної звірки останнього. В акті вказано, що товариство відсутнє за податковою адресою. Господарські операції з підприємствами-постачальниками не спрямовані на реальне настання правих наслідків та мають ознаки безтоварних операцій.

З даного приводу суд зазначає, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є беззаперечним доказом нереальності взаємовідносин позивача з його контрагентом, оскільки підтверджує лише факт неможливості проведення перевірки товариства, однак не може відображати фактичні обставини діяльності суб`єкта господарювання.

У той же час, суд вважає необґрунтованою позицію позивача щодо безпідставності та необґрунтованості висновків відповідача про нереальний характер господарських відносин з ТОВ "Ос-Маркетинг" з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Так, на підставі договору про проведення боргу від 01.09.2013 р. та згідно п. 1 договору ТОВ «Либертин» перевірив борг за договором поставки від 07.05.2013 р. №ДГ-0000009, що укладений між ТОВ «Либертин» і ТОВ «Альянс», а ТОВ «с-Маркетинг» прийняв на себе зобов`язання за названим у цьому пункті договору (т. 1 а. с. 64 п.п. 1.1. договору).

На виконання умов договору позивачем надано до суду та перевірки видаткові накладні за вересень 2013 р., податкові накладні за вересень 2013 р., реєстр виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2013 р., витяг з оборотно сальдової відомості по рахунку 631 за вересень 2013 р, додаток 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2013 р. (т. 1 а. с. 64-112).

Однак, в матеріалах справи відсутній початковий договір, у зв`язку з чим не можливо встановити та дослідити характер і послідовність господарських відносин позивача з контрагентами. Також, позивачем, ні при попередньому розгляді справи, ні під час нового розгляду справи, не надано пояснень та доказів щодо факту перевезення, зберігання та порядку відпуску товару, та щодо операцій використання цього товару позивачем. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази оплати отриманого товару (виписки по банківському рахунку, платіжні доручення тощо).

Суд зазначає, що в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Таким чином, вищезазначене свідчить, про те що сторони господарських правовідносин не мали на меті здійснення господарської діяльності.

При розгляді даної справи суд не обмежується виключно формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України, а віддає перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів. Господарські операції позивача з контрагентами це є ніщо інше як штучне створення документообігу.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення пункту норм податкового законодавства та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" (вул. Промислова, 8, корп. А, Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340, ідентифікаційний код 32741433) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № , відмовити

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич