Справа № 400/3887/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2019 р. № 400/3887/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Єрошкіної Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до за участю: представника позивача Багдасарян А.Ю.Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б,Київ 94,02094
треті особиАкціонерного товариства "Перший Українській Міжнародний Банк", вул. Андріївська, буд.4,Київ 70,04070
провизнання протиправною та скасування постанови від 16.10.2019 р. ВП № 60332106,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. з вимогами про визнання протиправним та скасування постанови виконавця Юхименко О.Л. про відкриття виконавчого провадження №60332106 від 16.10.2019, стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни на користь ОСОБА_1 сплачений судовій збір в розмірі 768,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що постанови про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Так, позивач зазначає, що має постійне місце реєстрації у смт Арбузинка, а у м. Києві ніколи не проживала, не мала реєстрації та не має там майна.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві. Відповідач зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусово виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У ч.3 цієї ж статті зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. За приписами ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, належить стягувачу. Аналогічно ч.1 ст.24 вказаного Закону визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами належить стягувачу. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи у тому числі за місцем знаходження майна боржника.

Відповідно до ст.190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 цього ж Кодексу зазначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати також цивільні права та обов`язки.

Грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні ст.190 ЦК України.

Стягувачем було надано довідку про наявність у боржника карткового рахунку, який відкритий у кредитній установі у м. Києві.

За таких обставин, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку та наявних на цьому рахунку грошових коштів у м. Києві, а тому у відповідача були всі підстави для відкриття виконавчого провадження стосовно позивача.

Також, відповідач послався на свою користь на відповідну судову практику Верховного Суду, а саме постанову від 10.09.2018 у господарській справі №905/3542/15 та від 19.08.2019 у господарській справі №922/1293/15.

В судове засідання 25.11.2019 представник відповідача та третьої особи не з`явились. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та аргументи викладені у позовній заяві.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження з особливостями розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Дослідив матеріали справи, вислухав представника позивача суд встановив наступне.

ОСОБА_1 1978 р.н., зареєстрований та проживає у смт Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області.

Раніше в період з 1998 по 2002 р., ОСОБА_1 був зареєстрований в м. Южноукраїнськ Миколаївській області.

26.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №22784 по стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 34406,17 гривень.

09.10.2019 АТ «ПУМБ» подав заяву про примусове виконання рішення приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва на підставі виконавчого напису №22784.

До заяви стягувачем долучено виконавчий напис нотаріуса, платіжне доручення про сплату авансового внеску.

Також, стягувачем надано довідку від 09.10.2019 №1_01 про те, що у ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок в АТ «ПУМБ».

16.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №22784 від 26.09.2019 по стягненню з ОСОБА_1 34406,17 гривень на користь АТ «ПУМБ».

Відповідно до ч.1, ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, відповідно до вимог Закону, місце виконання напряму пов`язане з боржником, та може визначатися лише за однієї з трьох ознак: 1) місцем проживання боржника; 2) місцем перебування боржника; 3) місцезнаходження майна боржника.

Відповідно до ч.1, 2 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

За таких обставин, відповідач як приватний виконавець має право на прийняття виконавчих документів, у разі якщо боржник проживає, перебуває у місті Києві, або у місті Києві знаходиться його майно.

Позивач (боржник) проживає та знаходиться у смт. Арбузинка Миколаївської області, про що зазначено у виконавчому документі, а також стягувачу про примусове виконання рішення.

Також, у заяві стягувача на примусове виконання рішення від 09.10.2019 відсутні будь-які відомості про те, що у боржника є майно, яке знаходиться в місті Києві.

Звідки приватним виконавцем зроблено висновок про наявність майна у ОСОБА_1 у місті Києві суду не зрозуміло.

Щодо посилання відповідача про наявність у боржника банківського рахунку у банківській установі, яка розташована у м. Києві, а оскільки гроші, у тому числі безготівкові є майном відповідно до ст.190 Цивільного кодексу України, то з цього приводу, суд вважає за необхідно зазначити наступне.

По-перше, безготівкові гроші, як майно у розумінні ст.190 Цивільного кодексу України, це певна юридична фікція, лише поширення правову режиму речі - предметів матеріального світу, на форму записів на рахунках у банках, тобто на вимогу до банку, які не є предметами матеріального світу.

У такого специфічного виду майна немає такої ознаки, як місцезнаходження, оскільки це є лише властивістю речей - предметів матеріального світу.

Безготівкові гроші не є категорію матеріального світу, а тому, до них не можу бути застосована ознака - місцезнаходження.

Місцезнаходження банка (кредитної установи) в якій містяться записи про відповідні зобов`язання перед клієнтом у грошової формі (безготівкові гроші) не тотожне місцезнаходженню цих коштів.

В теперішній час, коли форми записів про відповідні рахунки та зобов`язання банків перед клієнтами здійснюються у цифровій комп`ютерної мережі (віртуальному світі), взагалі неможливо визначати місцезнаходження грошей у матеріальному світі.

Лист заступника Міністра юстиції України від 11.06.2018, не є нормативно-правовим актом, не є правовим висновком, обов`язковим для суду відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, а тому суд розглядає його лише як особисту думку особи, яка його підписала.

По-друге, навіть якщо погодитися з позицію відповідача, що кошти на рахунку в банку це майно боржника, за місцем знаходження якого визначається місце примусового виконання рішення, то у цьому випадку немає ніяких доказів того, що у позивача на банківському рахунку є гроші.

З довідки ТОВ «ПУМБ» вбачається, що у ОСОБА_1 є картковий рахунок в цьому ж банку. Але, в довідці не вказано, що на цьому рахунку є кошти (майно), які належать боржнику.

Сам по собі банківський рахунок, це послуга, яка надається кредитною установою, а не майно. Неможливо ототожнювати банківський рахунок з самим коштами, тобто з майном.

Щодо посилання відповідача на судову практику Верховного Суду у справах №905/3542/15 та №922/1293/15, то в обох цих випадках, йшла мова про те, що у боржника були кошти на відповідних банківських рахунках, у цьому випадку, відомостей про наявність у позивача коштів на банківському рахунку немає, а отже немає підстав вважати, що в нього є майно в м. Києві.

З цього слідує, що приватний виконавець Юхименко О.Л. прийняв до виконання виконавчий документ та відкрив виконавче провадження, не за місцем проживання, перебування, знаходження майна боржника, а за місцем знаходження стягувачу та місцем знаходження майна стягувача, що не відповідає вимогам ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №59462478 від 04.07.2019 та задоволення позову у повному обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Також позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучені докази: договір №97 від 04.11.19 про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Багдасарян А.Ю. та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі виконаних робіт від 05.11.19, ордер, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, квитанція № 0.0..1 від 06.11.19 про оплату послуг за договором №97 від 04.11.19 в сумі 1500 грн.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Дослідив надані позивачем докази, суд вважає їх співмірними та такими, що підлягають відшкодуванню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б,Київ 94,02094 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №60332106 від 16.10.2019.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б,Київ 94,02094 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2268,40 гривень (дві тисячі двісті шістдесят вісім грн. сорок коп.).

4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко