Справа № 400/3023/19
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 р. справа № 400/3023/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003

про:визнання протиправною та скасування постанови від 10.05.2019 р. № МК1262/687/АВ/П/ПТ/МГ- ФС,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №МК1262/687/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 10.05.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що індексація не відноситься до мінімальних державних гарантій, визначених у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оплату праці», а тому притягнення позивача до відповідальності є протиправним. Також, на думку позивача, відповідачем порушено порядок притягнення до відповідальності за недоодержання мінімальних гарантій, оскільки заходи притягнення до відповідальності вживаються разом із винесенням припису, а відповідачем припису взагалі не було винесено.

Ухвалою від 24.09.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки спірна постанова прийнята з додержанням вимог порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509 (далі-Порядок №509), а порушення позивачем законодавства про працю щодо нарахування працівникам індексації було встановлене під час інспекційного відвідування, зафіксоване в акті перевірки та доведене під час прийняття припису та спірної постанови.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Інші заяви і клопотання учасники справи суду не подавали.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

На підставі Наказу Управління Держпраці у Миколаївській області про проведення інспекційних відвідувань №155 від 17.04.2019 р. та направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання №336, у період з 18.04.2019 р. по 19.04.2019 р. посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю позивачем, за результатами якого складено акт №МК1262/687/АВ від 19.04.2019 р. (далі-Акт).

З акту вбачається, що посадовими особами відповідача встановлено порушення позивачем вимог 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108 (далі-Закон №108), п. 1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, яке полягає у невиплаті позивачем працівнику ОСОБА_2 індексації заробітної плати за листопад, грудень 2018 р.

На підставі акту відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №МК1262/687/АВ/П від 19.04.2019 р., відповідно до якого позивача зобов`язано у строк до 26.04.2019 р. нарахувати та виплатити працівнику ОСОБА_2 індексацію заробітної плати за листопад, грудень 2018 р.

Позивач виконала припис відповідача, про що свідчить виписка щодо виплати та відмітка інспектора праці із підписом і датою - 23.04.2019 р.

Постановою про накладення штрафу уповноваженими особами МК1262/687/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 10.05.2019 відповідачем застосовано до позивача штраф в сумі 41730 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону №108, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості (стаття 9 Закону України "Про оплату праці").

Статтею 95 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України), визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні та державні соціальні гарантії», індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про державні соціальні та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послу.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

З огляду на вищезазначені норми, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

Аналогічна правова позиція підтверджена постановою Верховного уду від 12.04.2018 р. у справі 816/2325/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження позивача, що індексація не відноситься до мінімальних державних гарантій та вважає обґрунтованими висновки відповідача, що позивач не дотрималася мінімальних державних гарантій в оплаті праці. В свою чергу, не виплата позивачем працівнику індексації за листопад, грудень 2018 року підтверджена матеріалами справи та фактом виконання позивачем припису шляхом її виплати у строк зазначений у приписі.

Суд також, не приймає до уваги твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, оскільки відповідачем надано докази своєчасного повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу, а саме рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №МК1262/687/АВ/П/ПТ/МГ від 26.04.2019 р., повідомлення про призначення розгляду справи на 10.05.2019 р. від 26.04.2019 р. та квитанція з відділення поштового зв`язку щодо надсилання позивачу повідомлення 26.04.2019 р.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач повністю довів правомірність оскаржуваної постанови, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.05.2019 р. № МК1262/687/АВ/П/ПТ/МГ- ФС, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич