Справа № Н/806/5012/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2019 року

Київ

справа № Н/806/5012/15

провадження № К/9901/31692/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 3 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, третя особа - Житомирський міський відділ УМВС України у Житомирській області, про визнання незаконними та скасування наказів у частині, зобов`язання поновити на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (надалі також УМВС України в Житомирській області, відповідач), третя особа - Житомирський міський відділ УМВС України у Житомирській області, у якому позивач просила:

визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Житомирській області від 13 серпня 2015 року № 1005 в частині накладення на неї дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ;

визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Житомирській області від 14 серпня 2015 року № 214 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

стягнути з УМВС України в Житомирській області 10000,00 гривень моральної шкоди.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 16 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року та постановою Верховного Суду від 28 лютого 2019 року, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Позивач звернулась до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року.

Вказана заява ґрунтувалась на тому, що після ухвалення судом рішення у цій справі позивачеві стало відомо про те, що під час її звільнення із займаної посади відповідачем не з`ясовувалось питання щодо надання згоди первинною профспілковою організацією на її звільнення. Позивач вважає, що така згода була обов`язковою у силу статті 43 Кодексу законів про працю України (надалі також КЗпП) і частини шостої статті 39 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (надалі - Закон № 1045-XIV). На думку заявника, вказана обставина є істотною для справи, не була встановлена судом на час розгляду справи, тобто є нововиявленою для перегляду судового рішення.

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 3 липня 2019 року, яку залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року, відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами та залишив дане судове рішення в силі.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, заявник подала касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Верховний Суд, проаналізувавши характер спірних правовідносин, зміст оскаржуваних судових рішень і доводи касаційної скарги, дійшов таких висновків.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив із того, що заявником не доведено існування нововиявлених обставин, які у розумінні статті 361 КАС України можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

При цьому суди під час розгляду цієї справи встановили, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з червня 2008 року.

Наказом УМВС України в Житомирській області від 13 серпня 2015 року № 1005 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 » за грубе порушення дисципліни, невихід на службу без поважних причин, керуючись статтями 2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, слідчого слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Указаний наказ реалізовано наказом УМВС України в Житомирській області від 14 серпня 2015 року № 218 о/с (по особовому складу), яким старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області, звільнено з органів внутрішніх справ України у запас (із поставкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Станом на 14 серпня 2015 року ОСОБА_1 була членом профспілки атестованих працівників ОВС України.

На звернення позивача від 14 вересня 2018 року, голова Житомирського ОПАП ОВС України Оленюк О. О. листом від 12 жовтня 2018 року повідомив, що інформацію про надання чи ненадання згоди первинної профспілкової організації ОПАП ОВС України на звільнення ОСОБА_1 обласний комітет не має.

Як уже зазначено, саме не з`ясування питання щодо відсутності згоди первинної профспілкової організації на звільнення позивача є заявленою в якості нововиявленої обставиною. ОСОБА_1 , посилаючись на приписи статей 43 КЗпП і частини шостої статті 39 Закону № 1045-XIV, наполягала, що вказана згода була обов`язковою при її звільненні з посади.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина шоста цієї ж статті).

По-перше, Верховний Суд зазначає, що наявність чи відсутність згоди первинної профспілкової організації на звільнення позивача з посади не є істотною для цієї справи обставиною, з огляду на те, що за приписами частини першої статті 43 КЗпП у редакції, що діяла на час звільнення позивача з посади, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Інші нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, також не передбачають надання згаданої згоди, на чому правильно зауважили суди під час ухвалення судових рішень, щодо яких ставиться питання про перегляд у касаційному порядку.

По-друге, про наявність чи відсутність указаної згоди могло бути відомо позивачеві на час розгляду справи, що додатково свідчить про неможливість визнання цих обставин нововиявленими крізь призму пункту 1 частини першої статті 361 КАС України.

Отже, правильним є висновок судів про те, що наведені обставини не є нововиявленими у розумінні статті 361 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що наведені позивачем обставини не є нововиявленими, вірно застосував положення статті 361, пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права. До того ж, посилання на вказані обставини в аспекті з`ясування питання щодо законності звільнення з посади є зміною як фактичної (відсутність згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник), так і юридичної (стаття 43 КЗпП, стаття 39 Закону № 1045-XIV) підстав позову, що прямо суперечить частині шостій статті 361 КАС України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 3 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № Н/806/5012/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, третя особа - Житомирський міський відділ УМВС України у Житомирській області, про визнання незаконними та скасування наказів у частині, зобов`язання поновити на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич