Справа № 160/7080/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року Справа № 160/7080/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Молоданова М.Ю.,
представника позивача: Угринович Н.К.,
представника відповідача: Лейченко І.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу,-
26.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» (далі по тексту - ТОВ «Монтажспецконструкція», позивач) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477 від 16.05.2019 р.
В обґрунтування позову зазначено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено позапланове інспекційне відвідування ТОВ «Монтажспецконструкція», за результатами якого встановлено, що позивачем порушені вимоги законодавства про працю, зокрема, що працівникам, зайнятим на роботах із шкідливими умовами праці, не встановлена скорочена тривалість робочого часу та відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години. Означені порушення зафіксовані актом інспекційного відвідування від 25.04.2019 року №ДН2047/261/АВ, на підставі якого прийнято припис про усунення виявлених порушень №ДН2047/261/АВ/П від 26.04.2019 року і спірну постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.05.2019 року №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477, якою накладено на позивача штраф у розмірі 1 418 820,00грн. на підставі абз.4 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає, що контролюючий орган під час здійснення інспекційного відвідування вийшов за межі предмету інспекційного відвідування, досліджуючи питання умов праці на підприємстві та тривалості робочого часу, чим порушив вимоги ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Отже, акт такої перевірки є доказом, здобутим з порушенням закону, як наслідок, прийняті на його підставі подальші рішення є неправомірними. Крім того, відповідачем порушено порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509, оскільки позивач не повідомлявся про прийняте рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, у зв`язку з чим був позбавлений можливості участі в розгляді справи, наданні пояснень, заперечень або зауважень. Щодо суті виявленого порушення позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення товариством ст. 51 КЗпП України щодо не встановлення працівникам скороченої тривалості робочого часу та вимог ч. 1 ст. 106 КЗпП України щодо не нарахування та не виплати заробітної плати за надурочні години, безпідставні та не мають правового обґрунтування. Переліком виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №163, працівникам, що працюють (працювали) на посадах електрозварника ручного зварювання та монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, про порушення законодавства відносно яких зазначено в акті та оскаржуваній постанові, не передбачено встановлення скороченої тривалості робочого часу. Відповідного не зазначено і в Картках умов праці на робочому місці як монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, так і електрозварника ручного зварювання за результатами проведеної у 2015 році атестації робочих місць. Відтак, порушення, про яке йдеться у постанові про накладення штрафу, фактично не було допущено. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що постанова про накладення штрафу від 16.05.2019 р. №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477 є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року в порядку забезпечення позову зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.05.2019р. №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477 та стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.05.2019р. №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477 (виконавче провадження №59629975) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/7080/19.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7080/19, справу призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 23.08.2019 року о 10:30 год., а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
21.08.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ Держпраці у Дніпропетровській області на позовну заяву ТОВ «Монтажспецконструкція», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що інспекційне відвідування було проведено відповідно до вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, згідно з наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 03.04.2019 р. №450-І і направлень на перевірку, на підставі звернень працівників позивача щодо порушення стосовно них законодавства про працю, на предмет повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати керівництвом товариства. Саме у ході цього інспекційного відвідування було встановлено, у ТОВ «Монтажспецконструкція» працівникам, зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці, скорочена тривалість робочого часу (повинно бути встановлено 36-годинний робочий тиждень) не встановлена, так як працівники зі шкідливими умовами праці працюють по 8 годин 5 днів на тиждень (тобто, 40-годинний робочий тиждень) та відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години. Так, у 2015 році у товаристві була проведена атестація робочих місць. Згідно з картками умов праці на робочому місці електрозварника ручного зварювання та на робочому місці монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій є в наявності 1 фактор 3 к.3 ст. 1 ступеня та 2 фактори 3 кл. 2 ступеня шкідливості, що відповідає показникам п.2 Списку №2, тобто технічний та організаційний рівні робочих місць відповідають діючій нормативно-технічній документації. Згідно з табелями обліку робочого часу та відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2019 року 12 працівникам (електрозварникам) та 22 працівникам (монтажникам) скорочена тривалість робочого часу не встановлена, тобто працівники зі шкідливими умовами праці працюють понаднормово, а також для вказаних працівників відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години, що є порушенням ст. 51 КЗпП України та ч. 1 ст. 106 КЗпП України. Відповідач також зауважує, що норми і гарантії в оплаті праці, передбачені Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями. Відповідальність для юридичних осіб за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці передбачена ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Щодо доводів позовної заяви про вихід за межі предмету перевірки, відповідач зауважив, що положення ст. 6 Закону України №877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» розповсюджуються на органи Держпраці лише в частині щодо необхідності вручення направлення і повідомлення про підстави перевірки. Окрім того, виходячи із змісту приписів ст.2 Закону №877, відповідач зобов`язаний дотримуватись, зокрема, ч.3 ст.6 цього Закону, що і було зроблено. Щодо доводів позивача про неналежність повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, відповідач зазначає, що 03.05.2019 р. відповідачем прийнято рішення про розгляд справи про накладення штрафу за вих.№ДН2047/261/АВ/МГ/ІП, яким повідомлялось, що розгляд справи про накладення штрафу призначено на 16.05.2019 р. на 09 год. 00 хв., це рішення було направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням. Отже, повідомлення про розгляд справи було направлено на адресу позивача за 13 днів до розгляду справи. Проте, позивачем не було здійснено жодних дій на отримання вказаного рекомендованого поштового відправлення, яке засобами поштового зв`язку було повернуто Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області за спливом встановленого терміну зберігання у поштовому відділенні. Таким чином, порушення позивачем вимог законодавства про працю, які викладені в акті інспекційного відвідування, є доведеними, а отже при винесені постанови про накладення штрафу контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16.09.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначав, що відповідач своїм відзивом не спростував доводи, викладені у позовній заяві. Позивач зауважив, що Кодексом законів про працю визначено, що скорочена тривалість робочого часу встановлюється не всім працівникам зі шкідливими умовами праці. Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 23.03.2001 р. №122 затверджено Порядок застосування Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня. Відповідно до п. 1 вказаного Порядку скорочена тривалість робочого тижня за роботу зі шкідливими умовами праці встановлюється працівникам виробництв, цехів, професій і посад, передбачених відповідними розділами Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, незалежно від відомчого підпорядкування цих виробництв, цехів, а також від форм власності підприємств. Крім того, відповідно до п. 9 цього Порядку скорочена тривалість робочого тижня встановлюється колективним договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці. У 2015 році товариством проведено атестацію робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, електрозварника ручного зварювання та монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, відомості про результати якої були занесені до карт умов праці. В картках відсутні відомості про встановлення цим категоріям посад скороченої тривалості робочого тижня. До того ж, відповідачем у відзиві не зазначено, чим обґрунтовано віднесення посад працівників позивача, які відсутні у вищевказаному Переліку та яким за умовами атестації робочого місця не передбачено встановлення скороченої тривалості робочого тижня, до працівників із шкідливим умовами праці, які мають право на скорочену тривалість робочого часу.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлену позовну заяву у повному обсязі та просив повністю її задовольнити, посилаючись на викладені у ній та відповіді на відзив доводи, додатково зауваживши, що постанова Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 р., на підставі якої проведено інспекційне відвідування, визнана судом нечинною.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, додатково зауваживши, що професія електрозварника ручного зварювання та монтажника передбачена постановою КМУ від 21.02.2001 р. №163, якою затверджено Перелік виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» за КВЕД: 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель.
На підставі наказу №450-і від 11.04.2019 року видано направлення №100 від 12.04.2019 р. щодо проведення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» з питань повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати.
За результатами означеного інспекційного відвідування складено Акт №ДН2047/261/АВ від 25.04.2019 року.
Згідно із Актом №ДН2047/261/АВ від 25.04.2019 року в ході інспекційного відвідування виявлено ряд порушень законодавства про працю, серед яких, зокрема, те, що у ТОВ «Монтажспецконструкція» працівникам зайнятим на роботах з шкідливими умовами праці, скорочена тривалість робочого часу (повинно бути встановлено 36-годинний робочий тиждень) не встановлена, так як працівники зі шкідливими умовами праці працюють по 8 годин 5 днів на тиждень (тобто, 40 годинний робочий тиждень) та відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години.
Так, у 2015 році у товаристві була проведена атестація робочих місць.
Згідно з карткою умов праці на робочому місці електрозварника ручного зварювання є в наявності 1 фактор 3 к. 3 ст. 1 ступеня та 2 фактом 3 кл. 2 ступеня шкідливості, що відповідає показникам п.2 Списку №2, тобто технічний та організаційний рівні робочих місць відповідають діючій нормативно-технічній документації. За період лютий-березень 2019 року, згідно з табелями обліку робочого часу та відомостями нарахування заробітної плати працівникам, зазначеним у таблиці №1, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , скорочена тривалість робочого часу не встановлена, тобто працівники зі шкідливими умовами праці працюють понаднормово, також для вищевказаних працівників відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години.
Згідно з карткою умов праці на робочому місці монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій є в наявності 1 фактор 3 к. 3 ст. 1 ступеня та 2 фактори 3 кл. 2 ступеня шкідливості, що відповідає показникам п.2 Списку №2, тобто технічний та організаційний рівні робочих місць відповідають діючій нормативно-технічній документації. За період лютий-березень 2019, згідно з табелів обліку робочого часу та відомостей нарахування заробітної плати працівникам зазначеним у таблиці №2, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_2 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , скорочена тривалість робочого часу не встановлена, тобто працівники зі шкідливими умовами праці працюють понаднормово, також для вищевказаних працівників відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години.
Разом з тим, на підприємстві жодним нормативним документом не встановлений сумований облік робочого часу. Тобто, вищезазначені працівники мають понаднормові години робочого часу за період лютий-березень 2019 року.
Таким чином, 34 працівники зайняті на роботах з особливо шкідливими та особливо напруженими умовами праці та протягом лютого-березня 2019 року працюють по 8 годин 5 днів на тиждень. Скорочена тривалість робочого часу вищевказаним працівникам не встановлена, та відсутня доплата у подвійному розмірі за понаднормово відпрацьовані години чим порушено вимоги ст.51 КЗпП України.
Також, відповідно до частини першої ст.106 КЗпП України: «За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки».
Заробітна плата за надурочні години у подвійному розмірі зазначеним працівникам не нараховувалась і не виплачувалась, що порушує вимоги ч.1 ст.106 КЗпП України.
26.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено Припис про усунення виявлених порушень №ДН2047/261/АВ/П, яким встановлено строк до 14.05.2019 року для усунення виявлених порушень.
Копію акта та припису направлено позивачу поштовим відправленням.
Рішенням ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо розгляду справи про накладення штрафу від 03.05.2019 року №ДН2047/261/АВ/МГ/ІП призначено розгляд справи про накладення штрафу на 16.05.2019 р. о 09 год. 00 хв. (а.с.150).

Копію рішення від 03.05.2019 року №ДН2047/261/АВ/МГ/ІП направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням (а.с.151-152).

Не погодившись з висновками акту інспекційного відвідування №ДН2047/261/АВ від 25.04.2019 року, позивач 07.05.2019 р. звернувся до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області із письмовими зауваженнями.

Листом від 10.05.2019р. за вих.№262 Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області надано відповідь на зауваження позивача, в якому зазначено, зокрема, що зауваження щодо тривалості робочого часу працівників ТОВ «Монтажспецконструкція» зайнятих на роботах зі шкідливими умовами праці прийняті до уваги та будуть враховані під час розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

16.05.2019 року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, розглянувши справу про накладення штрафу, на підставі Акта інспекційного відвідування №ДН2047/261/АВ від 25.04.2019 року винесло постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477, якою на підставі абз.4 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України на ТОВ «Монтажспецконструкція» за порушення ст.51, ч. 1 ст. 106 КЗпП України накладено штраф у розмірі 1 418 820,00 грн. (а.с.49-52).

Вважаючи, що інспекційне відвідування проведено за відсутності правових підстав, передбачених статтею 6 Закону України №877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», та за межами предмету інспекційного відвідування, а спірна постанова про накладення штрафу є протиправною через фактичне не допущення товариством порушень Кодексу законів про працю України, про які зазначено в Акті та у постанові про накладення штрафу, ТОВ «Монтажспецконструкція» звернулось з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

11 лютого 2015 року Кабінетом Міністрів України затверджено Положення про Державну службу України з питань праці №96 (далі - Положення №96).

Відповідно до п. 1 Положення №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 4 Положення №96 органи Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; а також здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі Закон №877-V).

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч.1 ст. 2 Закону №877-V).

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною 4 статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Статтею 1 Закону №877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

При цьому, суд зауважує, що встановлення законодавцем такої форми перевірки як інспекційне відвідування обумовлено необхідністю реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, статтею 259 КЗпП України унормовано, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, в тому числі Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пп. 1) п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Абзацом 1 пункту 8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Відповідно до п.9 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Пунктом 10 Порядку №295 визначено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів.

Пунктом 14 Порядку №295 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Відповідно до п.п. 19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з п.21 Порядку №295 у разі якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до п.23 Порядку №295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Пунктом 26 Порядку №295 встановлено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З аналізу наведених правових норм слідує, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. При цьому, однією із підстав інспекційного відвідування є звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти порушень вимог законодавства про працю, зафіксовані актом інспекційного відвідування, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Як встановлено судом, підставою прийняття наказу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 11.04.2019 року №450-і та видачі направлення на проведення інспекційного відвідування від 12.04.209 року №100 стали звернення працівників ОСОБА_37 (вх.№396 від 03.04.2019 р.), ОСОБА_2 (вх.№398 від 03.04.2019 р.), ОСОБА_38 (вх.№405 від 04.04.2019 р.) на Урядову гарячу лінію 1545, http://ukc.gov.ua щодо несвоєчасної та не в повному обсязі виплати заробітної плати Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція».

Отже, інспекційне відвідування позивача призначено за наявності встановлених пп.1) п.5 Порядку №295 підстав.

При цьому, означене інспекційне відвідування проведено в рамках предмету перевірки, зазначеного направленні на інспекційне відвідування (а.с.78, 143), а саме: додержання Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» законодавства з питань повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, та в межах повноважень, визначених ч. 4, ч. 5 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статтею 259 КЗпП, пунктом 4 Положення про Державну службу України з питань праці №96 від 11.02.2015 р.

З урахуванням наведених норм, обов`язок відповідача як державного органу, уповноваженого на здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, вчиняти інспекційні відвідування юридичних осіб на предмет перевірки інформації, зазначеної у заявах працівників, не може обмежуватись лише перевіркою інформації щодо тих працівників підприємств, які звернулись із заявами.

Доводи позивача відносно того, що відповідач, призначаючи вказане інспекційне відвідування, повинен був отримати погодження центрального органу відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону №877-V є безпідставними, оскільки, як зазначалося вище, згідно з приписами статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами., при цьому вказані органи здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону, тобто приписи ч.1 ст.6 Закону №877-V на органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення не поширюються.

Окрім того, як зазначалося вище, позивач допустив інспектора до проведення цього інспекційного відвідування і воно відбулося в присутності директора.

Отже, позивач не скористався передбаченим п.14 Порядку №295 правом на не допуск посадової особи органу Держпраці до проведення інспекційного відвідування.

Право не допуску до перевірки посадової особи органу державного нагляду (контролю) також передбачено положеннями ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V.

При цьому, суд зауважує, що саме на етапі допуску до інспекційного відвідування позивач міг поставити питання про необґрунтованість його призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе.

Проте, позивач допустив посадову особу органу Держпраці до здійснення інспекційного відвідування, за результатами якого встановлені порушення вимог чинного законодавства про працю, та не скористався правом недопуску до проведення зазначеного інспекційного відвідування, чим фактично визнав наявність відповідних підстав для його проведення. Водночас, допуск до інспекційного відвідування нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі №806/2127/16 (провадження № К/9901/35465/18) та від 08.08.2018 року у справі №П/811/1680/17 (провадження № К/9901/11219/18).

Щодо посилання позивача на те, що Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, на підставі якого відповідачем проведено означений інспекційний захід, втратив чинність на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17, що, на думку позивача, є додатковою підставою для задоволення позову, суд зазначає про таке.

Дійсно, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року в адміністративній справі №826/8917/17, з урахуванням ухвали цього суду від 20.05.2019р. про усунення описки, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у цій справі та прийнято нову постанову, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Деякі питання реалізації ст.259 Кодексу законів про працю України та ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому ухвалою Верховного Суду від 19.06.2019 року у адміністративній справі №826/8917/17 відкрито касаційне провадження за скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року.

Водночас, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року в адміністративній справі №826/8917/17 відповідно до ч.1 ст.325 КАС України набрала законної сили з дати її прийняття, а саме: з 14.05.2019 р.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені ч.2 ст.265 КАС України, якою встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, визнання нормативно-правового акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, тобто цей акт втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє і не стосується правовідносин, які виникли на підставі цього акта, до визнання його нечинним.

Враховуючи викладене, на момент виникнення спірних відносин Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, на підставі якого відповідачем проведено означений інспекційний захід, був чинний, а отже, у відповідача були законні та обґрунтовані підстави для проведення інспекційного відвідування.

Щодо доводів позивача відносно того, що відповідачем порушено порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509, оскільки позивач не повідомлявся про прийняте рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, у зв`язку з чим був позбавлений можливості участі в розгляді справи, наданні пояснень, заперечень або зауважень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509 (в редакції на момент винесення спірного постанови про накладення штрафу), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно з п.3, п.4 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Пунктом 6 Порядку №509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як встановлено судом, рішенням ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо розгляду справи про накладення штрафу від 03.05.2019 року №ДН2047/261/АВ/МГ/ІП призначено розгляд справи про накладення штрафу на 16.05.2019 р. о 09 год. 00 хв. (а.с.150).

Копію вказаного рішення від 03.05.2019 року №ДН2047/261/АВ/МГ/ІП позивачу направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням, проте вказане поштове відправлення повернулося на адресу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області з відміткою відділення поштового зв`язку про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тобто з незалежних від відповідача підстав (а.с.151-152).

Тобто, повідомлення про розгляд справи було направлено на адресу позивача за 13 днів до розгляду справи.

За наведених обставин, доводи позивача про порушення відповідачем вимог Порядку №509 в частині повідомлення підприємства про розгляд справи про накладення штрафу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Водночас, щодо суті виявленого під час інспекційного відвідування порушення позивачем вимог ст.51 КЗпП України та ч. 1 ст. 106 КЗпП України, яке стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення спірної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477 від 16.05.2019 р., стали висновки відповідача про те, що ТОВ «Монтажспецконструкція» працівникам, зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці (це електрозварники ручного зварювання та монтажники з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій), не встановлено скорочену тривалість робочого часу та не здійснюється доплата за понаднормово відпрацьовані години.

При цьому, в обґрунтування необхідності встановлення цим працівникам товариства скороченої тривалості робочого часу відповідач спирався головним чином на постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №163 «Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня», зазначаючи, що посади електрозварника ручного зварювання та монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій віднесені до вказаного Переліку, відтак відносно 34-х працівників товариством порушено вимоги ст. 51 та ч.1 ст. 106 КЗпП України, тобто не дотримано мінімальні державні гарантії в оплаті праці.

Суд не погоджується з висновком відповідача щодо допущення позивачем означеного порушення, виходячи з наступного.

Конституція України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ст. 43).

Кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час (ст.45 Конституції України).

Питання тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, згідно із статтею 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Разом з цим, підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж 40 годин на тиждень.

Скорочена тривалість робочого часу для осіб віком від 15 до 16 років складає 24 години на тиждень, а для осіб віком від 16 до 18 років, так як і для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці - не більше 36 годин на тиждень.

Відповідно до ст.51 КЗпП України скорочена тривалість робочого часу встановлюється, зокрема, для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, - не більш як 36 годин на тиждень.

Перелік виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого часу, затверджується в порядку, встановленому законодавством.

21 лютого 2001 р. постановою Кабінету Міністрів України №163 затверджено Перелік виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (далі - Перелік №163).

На виконання п.2 постанови Кабінету Міністрів України №163 наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 23.03.2001 року № 122 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.04.2001 р. за № 304/5495) затверджено Порядок застосування Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (далі - Порядок №122).

Відповідно до п. 1 Порядку №122 скорочена тривалість робочого тижня за роботу із шкідливими умовами праці встановлюється працівникам виробництв, цехів, професій і посад, передбачених відповідними розділами Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (далі - Перелік), незалежно від відомчого підпорядкування цих виробництв, цехів, а також від форм власності підприємств, організацій і установ.

Згідно з п. 9 Порядку №122 скорочена тривалість робочого тижня встановлюється колективним договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінет) Міністрів України від 01.08.92 N 442.

Підтвердження цього права працівникові можливе тільки при віднесенні його робочого місця до категорії із шкідливими умовами праці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

З аналізу наведених правових норм слідує, що скорочена тривалість робочого часу встановлюється не для всіх для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, а працівникам виробництв, цехів, професій і посад, чітко передбачених відповідними розділами Переліку№163, та встановлюється колективним договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, підтвердження цього права працівникові можливе тільки при віднесення його робочого місця до категорії із шкідливими умовами праці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Судом враховано, що основний вид господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» за КВЕД: 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель.

Відповідно до Карток умов праці, складених за результатами атестації робочих місць електрозварника ручного зварювання та монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, ці посади відносяться до цеху з виготовлення металоконструкцій та згідно з п.6 Положення про будівельно-монтажну дільницю, затвердженого директором ТОВ «Монтажспецконструкція» ОСОБА_4 12.02.2013р., входять до складу будівельно-монтажної дільниці (БМД).

При цьому, в Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №163 від 21.02.2001р., як в розділі 11 «Будівництво», так і в інших розділах відсутній «цех з виготовлення металоконструкцій» з відповідними посадами - «електрозварник ручного зварювання» та «монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій».

Дійсно, професії «електрозварник ручного зварювання» та «монтажника» містяться в Переліку №163, але ж в розділах з робіт іншого, аніж будівельного спрямування, зокрема, в розділі «Загальні професії у виробництві кольорових металів» у цехах магнієвого лиття, та у розділі 36 «Газо-, електрозварювальні роботи», що не є тотожним, а саме:

- електрозварник ручного зварювання, зайнятий: зварюванням шин під час монтажу та демонтажу електролізних ванн у діючих електролізних корпусах у виробництві алюмінію, силуміну та кремнію;зварюванням шин у плавильних та електролізних цехах та відділеннях у виробництві магнію капітальним ремонтом ескалаторів у нахилених ходах метрополітену за умови постійної роботи у денний час та позмінно, у тому числі в нічний час у тунелі, на збагаченні ніобієвих (лопаритових) руд; на судноремонтних роботах всередині суден морської, річкової транспортних інфраструктур; ремонтом, налагодженням, монтажем та обслуговуванням у цеху виробництва напівпровідникових матеріалів;у виробництві рідкісних металів;у цехах електролізу нікелю;у цехах магнієвого лиття у виробництві кольорових металів;у цехах переробки лопаритового концентрату у виробництві титану; у плавильних цехах виробництва ртуті; у плавильних цехах кольорових металів та сплавів (крім свинцю); у цехах грубого та дрібного дроблення та пакування на збагаченні азбесту; у цехах реагентів та на дільницях амальгамації та ціанування золотовитягувальних фабрик на збагачення кольорових та рідкісних металів, а також алмазної сировини та плавикового шпату, крім ніобієвих (лопаритових) руд;

- електрозварник ручного зварювання, електрогазозварник, зайняті на: роботах у закритих місткостях (котлах, резервуарах, баках, відсіках, трюмах); роботах з високо марганцевистими сталями та титаном;постійній роботі зварюванням освинцьованих деталей.

Водночас, відповідно до п.3.1 Положення про будівельно-монтажну дільницю, затвердженого директором ТОВ «Монтажспецконструкція» ОСОБА_4 12.02.2013р., до функцій БМД відносяться: виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; виробництво металевих дверей і вікон; виробництво металевих баків, резервуарів, контейнерів; ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; установлення та монтаж машин і устаткування; механічне оброблення металевих виробів; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; монтаж металевих конструкцій; монтаж машин і устаткування;демонтаж (розбирання) машин і устаткування; знесення, підготовчі роботи на будівельному майданчику; будівництво трубопроводів; інші роботи із завершення будівництва.

Отже, робота позивача, як і його працівників - електрозварників ручного зварювання та монтажників з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій - не пов`язана з виробництвом кольорових металів, тому ці посади не є такими, що відносяться до Переліку №136.

Окрім того, як зазначалося вище і що не заперечується відповідачем, у 2015 році ТОВ «Монтажспецконструкція» проведено атестацію робочих місць електрозварника ручного зварювання і монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, результати якої містяться в Картках умов праці на робочому місці, наданих позивачем як під час інспекційного відвідування, так і до матеріалів справи.

Судом досліджені означені Картки умов праці та встановлено, що в Картці умов праці на робочому місці «електрозварник ручного зварювання» в ТОВ «Монтажспецконструкція» (а.с.121) в розділі V «Пільги і компенсації» зазначені наступні пільги та компенсації: пенсійне забезпечення (Список №2), доплата (12%), додаткові відпустки (7 к.д.).

В Картці умов праці на робочому місці «монтажник по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій» (а.с.117) в ТОВ «Монтажспецконструкція» розділі V «Пільги і компенсації» зазначені наступні пільги та компенсації: пенсійне забезпечення (Список №2), доплата (12%), додаткові відпустки (7 к.д.).

Отже, в Картках умов праці на робочому місці електрозварника ручного зварювання та монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТОВ «Монтажспецконструкція» за результатами атестації таких робочих місць відсутні відомості про необхідність встановлення цим працівникам скороченої тривалості робочого тижня.

При цьому, відповідачем неодноразово зауважено, що технічний та організаційний рівні робочих місць в Картках умов праці відповідають діючій нормативно-технічній документації.

Крім того, відповідачем також не доведено, що колективним договором ТОВ «Монтажспецконструкція» передбачено встановлення вищевказаним працівникам скороченої тривалості робочого тижня.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням викладеного, висновки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про порушення ТОВ «Монтажспецконструкція» ст. 51, ч. 1 ст. 106 КЗпП України, саме: не встановлення скороченої тривалості робочого часу для своїх працівників (електрозварників ручного зварювання та монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій) та без доплати їм за понаднормово відпрацьовані години, є безпідставними, а тому прийнята на підставі цих висновків постанова про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477 від 16.05.2019 р. є такою, що прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначеним п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 19210,00грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» (, місцезнаходження: вул. Вантажна, буд.8, офіс 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50055) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Казакова, 3, м. Дніпро, 49107) про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 16.05.2019р. №ДН2047/261/АВ/МГ-ФС/477.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Казакова, 3, м. Дніпро, 49107) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажспецконструкція» (, місцезнаходження: вул. Вантажна, буд.8, офіс 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50055) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 19210,00грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25.11.2019р.

Суддя О.М. Турова