Справа № 1.380.2019.001674
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9298/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Приватного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" про стягнення заборгованості, -

суддя в 1-й інстанції - Карп`як О. О.,

час ухвалення рішення - 30.07.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 30.07.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося в суд з позовом до відповідача - ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" про стягнення заборгованості в сумі 24885,30 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року замінено позивача на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року позов задоволено. Стягнено з Приватного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заборгованість щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з січня по березень 2019 року у розмірі 24885,30 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що загальна сума фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідно до розрахунків становить 19032,37 грн., не 24885,30 грн., як про це зазначає позивач, разом з тим, суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення не перевірив правильність обчислення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 за період з січня по березень 2019 року. Крім того, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» не визначено право Пенсійного фонду України звертатись до суду з позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, тому в Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області відсутнє право на звернення до адміністративного суду із вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, що виключає правомірність задоволення цього позову. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що, оскільки заборгованість по відшкодуванню сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених за Списком №1 та Списком №2 за спірний період, станом на сьогоднішній день, залишається не погашеною (картка особового рахунку платника в додатку), розрахунки відповідачем отримані, не оскаржені, тобто узгоджені, пільгові пенсії громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виплачені, тому відповідач зобов`язаний на підставі норм чинного законодавства відшкодувати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області понесені ним витрати на виплату та доставку пенсій громадянам, які набули права на її призначення саме на підприємстві відповідача.

Представник відповідача (апелянта) - ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" зареєстроване як юридична особа та відповідно до норм Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору об`єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" -"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього Закону.

Відповідно до розрахунків заборгованість ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з січня по березень 2019 року становить 8463,60 грн., що підтверджується зведеним розрахунком суми фактичних витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №1 громадянам-пільговикам, які відповідно до розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підлягають відшкодуванню підприємством ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" в особі відокремленого підрозділу БУ-21.

Заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2 за період з січня по березень 2019 року в сумі 16421,70 грн. підтверджується зведеним розрахунком суми фактичних витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2 громадянам-пільговикам, які відповідно до розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підлягають відшкодуванню підприємством ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" в особі відокремленого підрозділу БУ-21.

Матеріалами справи підтверджується факт направлення розрахунків про заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за оскаржуваний період (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховими кодовими ідентифікаторами № 573 та № 196).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пенсійним законодавством відповідач зобов`язаний відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на такий вид пенсії на цьому підприємстві. Крім того, сума заборгованості підтверджена належними доказами, підстав для звільнення відповідача від її оплати чи доказів її сплати суду не надано, тому така підлягає стягненню в судовому порядку.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно з п. «б» - «з» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.п.1,2 ст.1 якого відповідач є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених п.п.1,2 ст.1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п."б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абз.3 п.1 ст.4 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено ставку на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року №64/8663.

Згідно з п.6.1 цієї Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 розд. XV Прикінцевих положень Закону N 1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у підп. 2.1.1 п. 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підп. 4 п. 291.4 ст. 291 гл. 1 розд. XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Приписами п.6.4 вказаної Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до вимог п.6.8 Інструкції визначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з даними розрахунків фактичних витрат та розрахунків суми позовних вимог заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 становить 8463,60 грн. та за Списком № 2 - 16421,70 грн.

У встановлені строки орган Пенсійного фонду надіслав позивачу відповідні розрахунки, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення зі штриховими кодовими ідентифікаторами № 573 та № 196.

Вказані розрахунки сум пенсії відповідач у судовому порядку не оскаржував, а тому суми вказані у розрахунках є узгодженими.

Факт наявності в зазначених у розрахунках пенсіонерів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працювали у відповідача в шкідливих умовах праці повний робочий день на атестованих робочих місцях, права на пенсію за віком на пільгових умовах підтверджується копіями їх трудових книжок, довідками ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також протоколом управління ПФУ про призначення пенсій на пільгових умовах, копії яких долучено до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідачем заборгованість щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з січня по березень 2019 року у розмірі 24885,30 грн. не сплачена, а тому така підлягає стягненню в судовому порядку.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог щодо стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій і правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що чинним законодавством не визначено право Пенсійного фонду України звертатись до суду з позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, виходячи з наступного.

Пп.2 п.4 Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, передбачає, що управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надходження від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства.

Згідно з пп.9 п.4 Положення управління Фонду здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Таким чином, позивач наділений адміністративною процесуальною правоздатністю щодо звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Покликання апелянта на те, що загальна сума фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідно до розрахунків становить 19032,37 грн., не 24885,30 грн. не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки розрахунки сум пенсії відповідач у судовому порядку не оскаржував, а тому суми вказані у розрахунках є узгодженими, крім того, такі підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322,325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі №1.380.2019.001674 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.