Справа № 420/5023/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5023/19
УХВАЛА

22 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) заяву ОСОБА_1 про відвід складу суду за вхід. №43754/19 від 21.11.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Піщанського Миколи Григоровича, дільничного офіцеру Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, зобов`язання провести службове розслідування, звільнення з займаної посади та стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року відкрито провадження у справі №420/5023/19 за позовом ОСОБА_2 до Начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Піщанського Миколи Григоровича про визнання незаконними дій, зобов`язання провести службове розслідування, звільнення з займаної посади та стягнення моральної та матеріальної шкоди в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.10.2019 року.

В підготовчому засіданні 23.10.2019 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Подільський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, оголошено перерву до 06.11.2019 року.

В підготовчому засіданні 06.11.2019 року судом розглянуто питання про продовження строку для проведення підготовчого провадження, у зв`язку з необхідністю забезпечення права відповідача на надання відзиву та письмових доказів. Підготовче засідання призначено на 12.11.2019 року.

11.11.2019 року через канцелярію суду за вхід. № ЕП/8689/19 надійшла заява ОСОБА_2 про залучення дільничного офіцера Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 до справи у якості другого відповідача.

12.11.2019 року через канцелярію суду за вхід. № ЕП/8769/19 в порядку ст. 47 КАС України надійшов адміністративний позов (уточнений) з визначеним суб`єктним складом, де відповідачами зазначено:

Начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Піщанського Миколи Григоровича та дільничного офіцера Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1.

Примірник вказаного позову вручено 11.11.2019 року ОСОБА_3 , який відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, обіймає посаду начальника сектору превенції Подільського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вказаний адміністративний позов (уточнений) прийнято судом до розгляду.

В підготовчому засіданні 12.11.2019 року оголошено перерву для надання відповідачам можливості, в порядку приписів ст. 162 КАС України, надати відзив на поданий адміністративний позов.

13.11.2019 року о 09:05 год. за телефоном ОСОБА_1 повідомлено про наявність у провадженні Одеського окружного адміністративного суду справи №420/5023/19, де з урахуванням поданого 12.11.2019 р. адміністративного позову (уточненого) ОСОБА_1 . визначено відповідачем по справі (а/с. 98).

21.11.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід складу суду.

В обґрунтування зазначеної заяви про відвід судді Потоцькій Н.В. відповідач зазначив:

«Мені особисто ОСОБА_2 намагався вручити адміністративний позов без додатків до нього.

З мережі інтернет я дізнався, що справа за позовом ОСОБА_2 до мене існує це справа № 420/5023/19.

До наданого мені позову не долучено жодного додатку наданого суду та зазначеного в адміністративному позові.

09.09.2019 року було відкрите провадження у справі. Того ж дня суд звільнив позивача від сплати судового збору.

03.10.2019 року задоволено клопотання позивача про проведення засідання в режимі відеоконференції.

До цього часу мені не надходила ні ухвала про відкриття провадження у справі, ні позов із додатками, для того, аби я міг подати відзив та захищатись від позовних вимог.

Щодо отриманих документів, то отриманий позов датований 11.11.2019 року, а згідно відомостей в мережі інтернет (на сайті суду) позовна заява надійшла до суду 23.08.2019 року.

Щодо змісту та відповідності позову вимогам КАС України.

Вимоги позову не відповідають способу захисту прав визначеному КАС України, є неконкретними та незрозумілими.

Також вимоги містять вимогу до невизначеного органу не залученого до розгляду справи про встановлення зобов`язання провести розслідування.

Дії суду щодо ненадання копії позову та додатків до нього, копій ухвал суду, відкриття провадження у справі за позовом, який не відповідає вимогам КАС України, звільнення позивача від сплати судового збору свідчать про прихильність суду до позивача, та упереджене ставлення до відповідача, що є підставою для відводу судді.

Вищенаведена позиція заявника погоджується з позицією Європейського суду з прав людини наведеній у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 200,9 року), відповідно до якого наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм, оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» рішення від 24 лютого 1993 року).У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Статтею 36 КАС України встановлено:

суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і відводиться:

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності».

Надаючи правову оцінку доводам заявника, в розрізі приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та норм Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді визначені частиною 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 КАС України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Заявник стверджує про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суд вважає необгрунтованими вказані доводи заявника з огляду на наступне.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому, ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорі викликати в учасників цивільного процесу.

З вищезазначеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

В інакшому випадку особиста безсторонність суду презюмується.

У заяві про відвід вищезазначені суб`єктивні та об`єктивні критерії не доведено. Отже, його особиста безсторонність презюмується, а тому заява є необгрунтованою.

Частиною 4 статті 36 КАС України відокремлено підстави, які не можуть бути підставами для відводу. Це:

незгода сторони з процесуальними рішеннями судді;

рішення або окрема думка судді в інших справах;

висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вказана норма статті є імперативною.

Імперативна норма - виражає в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Інакше: імперативні норми прямо наказують правила поведінки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

В рішеннях Великої Палати Верховного Суду та Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у справах №523/5348/17 від 14.02.2018, №9901/573/18 від 09.08.2018 року, №826/23651/15 від 16.08.2018 року, №9901/673/18 від 01.10.2018 року, №800/445/16 від 18.10.2018 року, №855/379/19 від 01.09.2019 року неодноразово висловлювалась правова позиція щодо неможливості заявлення відводу з підстав, які не можуть бути підставами відводу.

Також, Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 17.02.2019 року по справі № 855/35/19 сформував наступну правову позицію:

«Пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України закріплює в якості однієї з основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін і свобода у наданні ними суду своїх доказів не передбачає наявності у суду обов`язку беззаперечно приймати усі без виключення докази, заявлені учасниками справи, адже суд наділений свободою власного розсуду при вирішенні даного питання.

Разом з тим, нормами частини 4 статті 36 КАС України прямо встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тому, наведені позивачем у заяві про відвід колегії суддів обставини не можуть бути покладені в основу сумнівів у неупередженості або об`єктивності суддів…», яка застосована і при розгляді даної заяви.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відтак, висновки Верховного Суду щодо застосування ст. 36 КАС України є обов`язковими для дільничного офіцеру Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1, який є посадовою особою органів Національної поліції України.

Отже, суд прийшов до висновку про необгрунтованість заяви про відвід.

Відповідно до ч.4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 36, 39-40, 44, 45, 166-167, 195, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід складу суду за вхід. №43754/19 від 21.11.2019 року визнати необгрунтованою.

Зупинити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Піщанського Миколи Григоровича, дільничного офіцеру Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, зобов`язання провести службове розслідування, звільнення з займаної посади та стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Передати заяву про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Потоцькій Н.В. від 21.11.2019р. у справі №420/5023/19 до відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді, з метою вирішення питання про відвід, у порядку визначеному ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.