Справа № 1.380.2019.003508
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003508
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю : представника позивача Андрухів Ю.О., представника відповідача Ступак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу та рішення, зобов`язання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової чатини-польова пошта НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, у якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить суд : скасувати наказ командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2282 від 24.11.2016 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 16.11.2016; визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому 1 групи інвалідності пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , зазначене у протоколі №6 від 25.01.2019 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності 06.06.2017 пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №957 у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність; стягнути з Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн; стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач проходив службу на території військової частини-польова пошта НОМЕР_1 у листопаді 2016 року, де отримав тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, пов`язаних з проходженням військової служби в результаті нещасного випадку, 06 червня 2017 року медико-соціальна експертна комісія (далі - МСЕК) встановила ОСОБА_1 . І групу інвалідності.

Представник позивача зазначив, що після встановлення ОСОБА_1 . І групи інвалідності останній звернувся до Міністерства оборони України через Львівський обласний військовий комісаріат із заявою та підтверджуючими документами про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства. Однак відповідач рішенням, оформленим протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25 січня 2019 року №6, відмовив у призначенні такої допомоги з посиланням на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного спяніння. Представник позивача вважає таку відмову протиправною, оскільки на момент отримання поранення ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного спяніння. Вказує, що отримане ОСОБА_1 поранення пов`язане з проходженням військової служби. Крім того, наголошує, що висновки службового розслідування за фактом отримання травм ОСОБА_1 , що призвели до встановлення йому 1 групи інвалідності зроблені при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для службового розслідування, а саме під час розслідування повинно бути встановлено форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного, чого не було з`ясовано ні актом службового розслідування ні результатами службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми 16.11.2016 старшим солдатом ОСОБА_1 , які були видані у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 . Окрім цього, представник позивача вказує, що відповідачі грубо завдали позивачу моральну шкоду передбачену ч.2 ст.23 ЦК України, у зв`язку з чим просив суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено в підготовче судове засідання.

Відповідач 1 подав відзив на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині скасування наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2282 від 24.11.2016 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми позивачем 16.11.2016. Щодо факт перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначив, що службовим розслідуванням, яке проводилось у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 було встановлено, що на момент отримання травми військовослужбовець ОСОБА_1 виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння. Підставою константації даного факту став результат хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі ОСОБА_1 на кількісну наявність спирту етилового. Згідно з яким в останнього 16.11.2016 о 07 год 10 хв місцевим медичним закладом здійснено забір сечі, а 18.11.2016 спеціалізованим закладом Міністерства охорони здоров`я України, який має відповідне свідоцтво про атестацію лабораторії Міським наркологічним диспансерем м. Маріуполя проведено дослідження та встановлено наявність спирту етилового 2,75%. Відтак, враховуючи вищевикладене, відсутні будь-які сумніви щодо перебування військовослужбовця ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби та отримання ним травми 16.11.2016 в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно відсутні підстави для задоволення позову в частині скасування наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2282 від 24.11.2016.

Відповідач 2 у відзиві на позов позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що зі змісту позовної заяви не вбачається жодних доводів та обґрунтувань, яких саме дій, порушення яких саме законодавчих актів допустило Міністерство оборони України при прийнятті рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності пов`язаної із проходженням військової служби. Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи та матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2016, позивач в своїх поясненнях зазначав, що вживав спиртні напої та виключно з власної необережності отримав травму. Відтак, враховуючи вищевикладені обставини та розглянувши подані документи, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом комісії від 25.01.2019 №6.

Наголошує, що Міністерство оборони України лише приймає рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому позовна вимога щодо зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відтак, з наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, просив відмовити в задоволенні таких.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 3 гармати 11 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону, з 20.10.2016 прибув до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк» та брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується витягом із наказу командира ОТУ «Донецьк» №311 від 03.11.2016. У листопаді 2016 року проходив службу на території військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження під час проходження військової служби, внаслідок чого отримав закриту черепну-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня та гостроюсубдуральною гематомою лівої гемісфери у вигляді двобічної пірамідальної недостатності, внутрішньочерепну гематому, дислокаційний синдром, багатооскольчастий перелом кісток носу зі зміщенням, консолідований перелом 5-6 ребер справа по лопатковій лінії.

За фактом застосування зброї та отримання травми 16.11.2016 старшим навідником гармати 2 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2232 від 16.11.2016 призначено службове розслідування.

Згідно акту службового розслідування встановлено, що травма ОСОБА_1 не пов`язання з виконанням ним службових обов`язків, причиною отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 є його перебування у стані алкогольного сп`яніння, сторонні особи до травмування не причетні, травма отримана в результаті особистої необережності та недисциплінованості.

24.11.2016 командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_1 прийнято наказ №2282 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 , яким за виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння та порушення заходів безпеки старшому солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану та позбавлено премії за листопад місяць.

06 червня 2017 року обласною МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності пожиттєво внаслідок травми одержаної в результаті нещасного випадку пов`язаної з проходженням військової служби, та зроблено висновок про те, ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду.

Старшого солдата ОСОБА_1 , старшого навідника 3 гармати 11 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12.06.2017 у відставку за пунктом 1 підпунктом б (за станом здоров`я) частини шостої з урахуванням частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19 червня 2017 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

17.10.2018 року позивачем подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності одержаної внаслідок нещасного випадку пов`язаного з проходженням військової служби та додано документи : копію паспорта; копію ідентифікаційного номеру; копія довідки про участь в АТО №3633; копія довідки МСЕК; копія довідки про обставини травми №125; копія свідоцтва про хворобу №215/3; копія довідки ВЛК №113/3 від 01.03.2017; копія військового квитка; копія витягу з наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; банківські реквізити.

Як слідує із пункту 13 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 25 січня 2019 року №6, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги старшому солдату у відставці ОСОБА_1 , звільненому з військової служби 19 червня 2017 року, який є особою з інвалідністю І групи внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби (довідка МСЕК серії 12 ААА №359948 від 06 червня 2017 року), оскільки травма отримана в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено довідкою про обставини травми, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2017 №185, актом службового розслідування цієї ж військової частини від 24.11.2016, у якому зазначено про результати хіміко-токсикологічного дослідження, проведеного в наркологічному диспансері м. Маріуполь від 18.11.2016 №3163. ОСОБА_1 здійснив постріл з автомата в бліндажі, після чого, вибігаючи на дорогу впав, вдарившись головою. Також зазначено, що згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Листом від 12 лютого 2019 року №1538 Львівський обласний військовий комісаріат надіслав позивачу витяг з проколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25 січня 2019 року №6.

Позивач не погоджується із наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2282 від 24.11.2016 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 та рішенням про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення І групи інвалідності, що стало підставою для його звернення із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Щодо вимоги позивача про скасування наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2282 від 24.11.2016 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 16.11.2016, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 3 гармати 11 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону, з 20.10.2016 прибув до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк» та брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується витягом із наказу командира ОТУ «Донецьк» №311 від 03.11.2016. У листопаді 2016 року проходив службу на території військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження під час проходження військової служби.

За фактом застосування зброї та отримання травми 16.11.2016 старшим навідником гармати 11 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2232 від 16.11.2016 призначено службове розслідування.

21.11.2016 затверджено акт службового розслідування.

В акті службового розслідування зазначено, що 15.11.2016 старший навідник 3 гармати 11 самохідно-артилерівської батареї старший солдат ОСОБА_1 та старшим провідником 4 гармати 11 самохідно-артилерійської батареї старший солдат ОСОБА_2 заступили в наряд на КПП №2 районі розташування 4 самохідно-артилерійського дивізіону (Велико-Новосілківський район Донецької області). 0 17 год 00 хв під час розводу добового наряду дані особи були проінструктовані черговим частини старшим лейтентатом ОСОБА_3 та начальником штабу 4 самохідно-артилерійського дивізіону майором ОСОБА_4 старший солдат ОСОБА_1 мав задовільний стан здоров`я, скарг на самопочуття не висловлював.

16.11.2016 близько о 3 години, патрулюючи неподалік бліндажа КПП №2, старший солдат ОСОБА_2 почув довгу автоматну чергу з бліндажа. Підійшовши до бліндажа він зрозумів, що постріли здійснив старший солдат ОСОБА_1 . Через декілька секунд з бліндажа прозвучали ще три короткі черги. Коли стрільба закінчились, старший солдат ОСОБА_2 підійшов до бліндажа, почувши спуск курка без пострілу він миттєва вбіг в бліндаж. На порозі побачив старшого солдата ОСОБА_1 , автомат якого був направлений в його сторону. Розуміючи, що постріли зможуть пролунати знову, старший солдат ОСОБА_2 правою ногою впершись у живіт старшого солдата ОСОБА_1 висмикнув з рук автомат АКС-74У, відібравши його вибіг з бліндажа на дорогу. Вибігаючи, він відчув, що старший солдат ОСОБА_1 рухається за ним. Повернувшись, старший солдат ОСОБА_2 , побачив падаючого на дорогу старшого солдата ОСОБА_1 .. Піднявшись, старший солдат ОСОБА_1 зробив декілька кроків вперед і знову впав, після падіння його почало трясти.

Почувши постріли до місця події прибув черговий дивізіону, старший лейтенант ОСОБА_3 , та забрав у старшого солдата ОСОБА_2 автомат ОСОБА_1

ОСОБА_1 доставлено до приміщення чергового дивізіону старший солдат ОСОБА_3 доповів про дану подію командиру дивізіону підполковнику ОСОБА_5 . Останній наказ викликати медичних працівників дивізіону капітана ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 , які надали ОСОБА_1 першу медичну допомогу, під час якої позивач неодноразово втрачав свідомість.

Приблизно о 5 годині 16.11.2016 ОСОБА_1 , в супроводі капітана ОСОБА_6 та молодшого сержанта ОСОБА_8 відвезли на медичне обстеження до Великоновосілківської ЦРЛ. Під час обстеження ОСОБА_1 почав втрачати свідомість, у зв`язку з чим було викликано лікаря-реаніматолога, після огляду яким останнього було доставлено у відділення реаніматології. Після того, як було викликано лікаря нейрохірурга з 66-го мобільного госпіталю, останній провів обстеження ОСОБА_1 після чого організував взаємодію з лікарнею Мечникова м. Дніпро для того, щоб ОСОБА_1 було доставлено в даний лікувальний заклад, прооперовано та залишено там на лікуванні.

За результатами хіміко-токсилогічного дослідження біологічних середовищ в організмі людину на кількісну наявність спирту етилового проведеного лікарями міського наркологічного диспансеру м. Маріуполь в сечі старшого солдата ОСОБА_1 було досліджено 2,75 проміле алкоголю про що свідчить довідка №3163 від 18.11.2016.

Приблизно о 19 годині до місця події прибули працівники слідчого відділу Великоновосілківського відділення Волноваського відділу ГУНП в Донецькій області. Під час огляду місця події ними були найдені гільзи від автомату АКС-74У, пляшку об`ємом 0,7 дециметрів з залишками горілки (длизько 100 мілілітрів) та скляний стаканчик.

Комісією встановлено, що сторонні особи до травмування старшого солдата ОСОБА_1 не причетні, травма отримана в результаті особистої необережності та недисциплінованості.

Відповідно встановлено, що дана подія трапилась з особистої недисциплінованості старшого солдата ОСОБА_1 , який порушив вимоги ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідачем було прийнято наказ №2282 від 24.11.2016 «Про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 », яким за виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння та порушення заходів безпеки старшому солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану та позбавлено премії за листопад 2016 року.

Як встановлено з матеріалів справи, у виписному епікризі з історії хвороби ОСОБА_1 №8178, виданим КЗ «Обласна лікарня ім. І.І. Мечникова вказується, що травма була отримана Позивачем о 02 год, а не о 3 год, як зазначається у акті службового розслідування унаслідок, того що ОСОБА_1 упав та вдарився об машину 16.11.2016. Також зазначається, що у крові ОСОБА_1 не виявлено алкоголю, через аналіз крові який було проведено обласною лікарнею ім. І.І. Мечникова 16.11.2016.

Також встановлено, що відповідно до перевідного епікризу №5462 виданого Військово-медичним клінічним центром Центрального регіону зазначається, що згідно медичної документації ОСОБА_1 у зоні АТО, 16.11.2016 близько 02 год впав та ударився об машину. Перша медична допомога надана в Великоновоселівській ЦРЛ, в подальшому сан авіацією доставлений в ОКЛ ім. Мечнікова.

В акті службового розслідування за фактом порушення правил застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 виданим на підставі наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 16.11.2016 №2232 вказується, що виходячи з пояснень ОСОБА_1 вживав спиртні напої один знаходячись в бліндажі біля КПП №2 з 2 до 3 години ночі 16.11.2016.

На підставі розбіжності між медичними документами, враховуючи наведені відомості у наказі командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 №2282 від 24.11.2016 у якому зазначається, що Позивач отримав закриту черепну-мозкову травму, забій головного мозку, внутрішньочерепну гематому та кому 1 ступеня унаслідок падіння на дорогу вибігаючи з бландажу, суд приходить до висновку, що отримання таких тяжких травм неможливе через таке падіння.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною третьою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Дисциплінарний статут Збройних Сил України визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну Гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно із статтею 49 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на солдатів (матросів) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) призначення поза чергою в наряд на роботу до 5 нарядів; є) позбавлення військового звання старший солдат (старший матрос); ж) звільнення з військової служби за службову невідповідність.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до частини першої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) також сержантові (старшині).

Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України №82 від 15.03.2004 (далі- Інструкція №82) визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Пунктом 1.2 Інструкції № 82 передбачено, що службове розслідування проводиться у разі: зокрема:

-невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

-неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб (абзац сьомий пункту 1.2 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 82 рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.

Пунктом 1.5 Інструкції № 82 передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні (п. 1.6 Інструкції).

Згідно з розділом 3 Інструкції № 82 розслідуванням повинно бути встановлено:

- наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки;

- осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;

- наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця;

- конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено;

- ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

- форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;

- умови та причини, що сприяли правопорушенню;

- чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Суд приходить до висновку, що відповідачем 1 під час службового розслідування не було встановлено форми вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного, а саме ОСОБА_1 .

Також, у п.5.2 даної Інструкції передбачено обов`язок повідомлення військовослужбовця, стосовного якого проводиться службове розслідування про прийняте рішення за результатами службового розслідування.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивача не було повідомлено про прийняте рішення командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_1 за результатами службового розслідування №2282 від 24.11.2016, що є порушенням Інструкції про порядок службового розслідування у Збройних Силах України.

Відповідно до характеристики з місця роботи ОСОБА_1 характеризується як добросовісний, старанний працівник, порушень трудової дисципліни і громадського порядку не здійснював, у робочому колективі користувався повагою та авторитетом.

Щодо посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даної позовною вимогою, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Позивачем оскаржується накази від 24.11.2016, до суду представник позивача звернулася 12.07.2019. Разом з тим, представником відповідача не надано доказів ознайомлення позивача з даним наказом, відповідно строк звернення до суду з позовними вимогами в цій частині позивачем не пропущено.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому 1 групи інвалідності пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , зазначене у протоколі №6 від 25.01.2019 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності 06.06.2017 пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №957 у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №2011-ХІІ дія даного Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 5 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ України, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами первинного огляду органами МСЕК з 06 червня 2017 року ОСОБА_1 пожиттєво встановлено І групу інвалідності внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку пов`язаного з проходженням військової служби (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №359948 від 06 червня 2016 року ). Отже, з огляду на викладене право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності виникло 06 червня 2017 року.

Пунктом 11 Порядку №975 обумовлено, що військовослужбовець, військовозобовязаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Зазначені умови позивач виконав та подав разом із заявою документи, що визначені пунктом 11 Порядку №975. Про невідповідність документів чи їх некомплектність у рішенні від 25 січня 2019 року, оформленому протоколом №6 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не зазначено.

Згідно з частиною другою статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Згідно зі статтею 16-4 Закону №2011-XI призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні за змістом умови містить пункт 19 Порядку №975.

Таким чином, стаття 16-4 Закону №2011-XI, як і пункт 19 Порядку №975, встановлюють вичерпний перелік випадків, які виключають можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги, однією із яких є вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Проаналізувавши вказані приписи, суд дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується з наведеної підстави лише у випадку вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, і такий стан призвів до таких наслідків як його загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво). Однак сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час отримання травми не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом зі змісту спірного рішення, правовою підставою для відмови відповідачем у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності внаслідок порання, пов`язаного з проходженням військової служби, є стаття 16-4 Закону №2011-XI, а фактичною те, що травма отримана у стані алкогольного сп`яніння. До такого висновку відповідач дійшов, керуючись довідкою про обставини травми, виданою командиром військової частини польова-пошта НОМЕР_1 від 26.01.2017 №185, актом службового розслідування цієї ж військової частини від 24.11.2016, у якому зазначено про результати хіміко-токсикологічного дослідження, проведеного в наркологічному диспансері м. Маріуполь від 18.11.2016 №3163.

Однак з таким висновком відповідача при прийнятті 25 січня 2019 року рішення за результатами розгляду заяви позивача від 17 жовтня 2018 року про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності суд не погоджується.

Як зазначалось судом вище, що за фактом застосування зброї та отримання травми 16.11.2016 старшим навідником гармати 11 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2232 від 16.11.2016 призначено службове розслідування.

В акті службового розслідування зазначено, що 15.11.2016 старший навідник 3 гармати 11 самохідно-артилерівської батареї старший солдат ОСОБА_1 та старшим провідником 4 гармати 11 самохідно-артилерійської батареї старший солдат ОСОБА_2 заступили в наряд на КПП №2 районі розташування 4 самохідно-артилерійського дивізіону (Велико-Новосілківський район Донецької області). 0 17 год 00 хв під час розводу добового наряду дані особи були проінструктовані черговим частини старшим лейтентатом ОСОБА_3 та начальником штабу 4 самохідно-артилерійського дивізіону майором ОСОБА_4 старший солдат ОСОБА_1 мав задовільний стан здоров`я, скарг на самопочуття не висловлював.

16.11.2016 близько о 3 години, патрулюючи неподалік бліндажа КПП №2, старший солдат ОСОБА_2 почув довгу автоматну чергу з бліндажа. Підійшовши до бліндажа він зрозумів, що постріли здійснив старший солдат ОСОБА_1 . Через декілька секунд з бліндажа прозвучали ще три короткі черги. Коли стрільба закінчились, старший солдат ОСОБА_2 підійшов до бліндажа, почувши спуск курка без пострілу він миттєва вбіг в бліндаж. На порозі побачив старшого солдата ОСОБА_1 , автомат якого був направлений в його сторону. Розуміючи, що постріли зможуть пролунати знову, старший солдат ОСОБА_2 правою ногою впершись у живіт старшого солдата ОСОБА_1 висмикнув з рук автомат АКС-74У, відібравши його вибіг з бліндажа на дорогу. Вибігаючи, він відчув, що старший солдат ОСОБА_1 рухається за ним. Повернувшись, старший солдат ОСОБА_2 , побачив падаючого на дорогу старшого солдата ОСОБА_1 .. Піднявшись, старший солдат ОСОБА_1 зробив декілька кроків вперед і знову впав, після падіння його почало трясти.

Почувши постріли до місця події прибув черговий дивізіону, старший лейтенант ОСОБА_3 , та забрав у старшого солдата ОСОБА_2 автомат ОСОБА_1

ОСОБА_1 доставлено до приміщення чергового дивізіону старший солдат ОСОБА_3 доповів про дану подію командиру дивізіону підполковнику ОСОБА_5 . Останній наказ викликати медичних працівників дивізіону капітана ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 , які надали ОСОБА_1 першу медичну допомогу, під час якої позивач неодноразово втрачав свідомість.

Приблизно о 5 годині 16.11.2016 ОСОБА_1 , в супроводі капітана ОСОБА_6 та молодшого сержанта ОСОБА_8 відвезли на медичне обстеження до Великоновосілківської ЦРЛ. Під час обстеження ОСОБА_1 почав втрачати свідомість, у зв`язку з чим було викликано лікаря-реаніматолога, після огляду яким останнього було доставлено у відділення реаніматології. Після того, як було викликано лікаря нейрохірурга з 66-го мобільного госпіталю, останній провів обстеження ОСОБА_1 після чого організував взаємодію з лікарнею Мечникова м. Дніпро для того, щоб ОСОБА_1 було доставлено в даний лікувальний заклад, прооперовано та залишено там на лікуванні.

За результатами хіміко-токсилогічного дослідження біологічних середовищ в організмі людину на кількісну наявність спирту етилового проведеного лікарями міського наркологічного диспансеру м. Маріуполь в сечі старшого солдата ОСОБА_1 було досліджено 2,75 проміле алкоголю про що свідчить довідка №3163 від 18.11.2016.

Приблизно о 19 годині до місця події прибули працівники слідчого відділу Великоновосілківського відділення Волноваського відділу ГУНП в Донецькій області. Під час огляду місця події ними були найдені гільзи від автомату АКС-74У, пляшку об`ємом 0,7 дециметрів з залишками горілки (длизько 100 мілілітрів) та скляний стаканчик.

Комісією встановлено, що сторонні особи до травмування старшого солдата ОСОБА_1 не причетні, травма отримана в результаті особистої необережності та недисциплінованості.

Відповідно встановлено, що дана подія трапилась з особистої недисциплінованості старшого солдата ОСОБА_1 , який порушив вимоги ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідачем було прийнято наказ №2282 від 24.11.2016 «Про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 », яким за виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння та порушення заходів безпеки старшому солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану та позбавлено премії за листопад 2016 року.

При цьому суд зазначає, що у виписному епікризі з історії хвороби ОСОБА_1 №8178, виданим КЗ «Обласна лікарня ім. І.І. Мечникова вказується, що травма була отримана Позивачем о 02 год, а не о 3 год, як зазначається у акті службового розслідування унаслідок, того що ОСОБА_1 упав та вдарився об машину 16.11.2016. Також зазначається, що у крові ОСОБА_1 не виявлено алкоголю, через аналіз крові який було проведено обласною лікарнею ім. І.І. Мечникова 16.11.2016.

У будь-якому разі жодним із наявних в матеріалах справи документом не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між отримуваними травмами та його станом алкогольного сп`яніння.

Також судом встановлено, що у провадженні слідчого відділення Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУПН в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000868 від 16.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України про те, що 16.11.2016 до ЧЧ Великоновосілківського ВП Волноваського ВП надійшло повідомлення від військового комендата військової комендатури смт. Велика Новосілка майора ОСОБА_9 , щодо травмування військовослужбовця В/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 , 25.12.1972 р, яке мало місце з 16.11.2016 в с. Дніпроенергія на території війькової частини польова-пошта НОМЕР_1 .

Постановою від 01.02.2018 року слідчого слідчого відділення Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУПН в Донецькій області капітана поліції Лобикіна Ю.Є. визнано ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000868 від 16.11.2016.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що проведене з порушеннями службове розслідування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 24.11.2016, спростування перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 16.11.2016, які містяться у виписному епікризі №8178 виданого КЗ «Обласна лікарня ім. І.І. Мечникова», відмінностях у годині та причині отримання травми, які зазначені у медичній документації та акті службового розслідування, невідповідності ступеня тяжкості отриманих травм та дій, що призвели до цих ушкоджень, відповідно відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 в отриманні одноразової грошової допомоги.

Водночас, суд вважає безпідставними доводи відповідача в оскаржуваному п.13 рішенні щодо скоєння старшим солдатом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 172-19, 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки до суду не надано документального підтвердження вказаного факту.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 172-19 КУпАП порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами є адміністративним правопорушенням, так само як відповідно до статті 172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом з тим, нормами КУпАП встановлено певний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності та визначено осіб (органи), уповноважених на вирішення даного питання.

У справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 172-20 КУпАП, право на складення протоколу про їх вчинення надано командирам (начальникам) військових частин (установ, закладів), командирам підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (пункт 14 частини першої статті 255 КУпАП), а розгляд цих справ віднесено до повноважень суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (стаття 221 КУпАП).

У разі якщо особу не було притягнуто до адміністративної відповідальності у визначеному законодавством порядку, остання не може вважатися такою, що вчинила адміністративне правопорушення. Тому відмова відповідача у здійсненні позивачу призначення і виплати одноразової грошової допомоги з наведених підстав свідчить про довільне тлумаченням ним норм законодавства і є безпідставною.

Аналогічна правова позиція висловлювалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 05 грудня 2018 року у справі №722/353/17, від 20 березня 2018 року у справі №817/867/17, від 26 червня 2018 року у справі №487/4401/16-а, від 11 квітня 2018 року у справі №802/1869/17-а. В силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, системний аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає суду підстави зробити висновок, що посилання відповідача на статтю 16-4 Закону №2011-ХІІ як на підставу для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги, є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності у зв`язку з отриманням травми в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено правомірності рішення, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25 січня2019 року №6 в частині, що стосується позивача (пункт 13 рішення): таке рішення є необґрунтованим, не враховує усіх дійсних обставин справи та не ґрунтується на законі.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, то суд зазначає таке.

Як передбачено пунктами 12, 13, 14 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку № 975 деталізовано в Положенні про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (надалі Положення №530). Так відповідно до пункту 4.5 розділу ІV Положення №530 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб (пункт 4.7 розділу ІV Положення №530).

Як встановлено пунктами 4.10, 4.11 розділу ІV Положення №530 (в редакції наказу Міністерства оборони України від 17 травня 2019 року №240), Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника бюджетних коштів до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня щодо права на виплату одноразової грошової допомоги та у разі її призначення в порядку черговості відповідно до дати подання документів готує та надає Державній казначейській службі України розподіли відкритих асигнувань у розрізі розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня, які мають власну мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, доводять ці рішення до уповноважених органів (військових частин, військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, установ, організацій та військових комісаріатів (ТЦКСП)), які подавали висновки щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, та впродовж трьох робочих днів готують та надають Державній казначейській службі України розподіли відкритих асигнувань у розрізі розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється не пізніше трьох робочих днів з дня відкриття асигнувань розпорядникам бюджетних коштів нижчого рівня шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений отримувачем допомоги у своїй заяві.

Уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснювали оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, повідомляють заявників про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення або відмови в призначенні одноразової грошової допомоги.

Після отримання коштів для виплати одноразової грошової допомоги розпорядники коштів третього ступеня протягом трьох робочих днів уточнюють рахунки отримувачів допомоги та подають платіжні документи до органів Державної казначейської служби України.

Отже, Порядком №975 та Положенням №530 регламентовані дії Міністерства оборони України при вирішенні питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги: призначивши таку допомогу, відповідач готує та надає Державній казначейській службі України розподіли відкритих асигнувань у розрізі розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, а вже ті після відкриття їм асигнувань здійснюють безпосереднє перерахування коштів на рахунок, зазначений отримувачем допомоги у своїй заяві. Отже, вирішення питання про виплату допомоги перебуває у компетенції відповідача та безпосередньо від нього залежить.

Відтак, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування пункту 13 рішення, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25 січня 2019 року №6, про відмову ОСОБА_1 як інваліду І групи внаслідок отримання травми в результаті нещасного випадку, пов`язаного із проходженням військової служби, у Військовій частині НОМЕР_1 , зазначене у протоколі №6 від 25.01.2019 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».; зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому 1 групи інвалідності 06.06.2017 пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №957 у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50000 грн та стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50000 грн, суд зазначає наступне.

Право фізичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу. Зокрема, стаття 56 Конституції України встановлює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в Цивільному кодексі України, статтею 23 якого передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Згідно з п. 4, 5 вищезазначеної Постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Натомість у заяві про про збільшення позовних вимог представник позивача не навела належних обґрунтувань щодо факту заподіяння позивачу моральних або фізичних страждань внаслідок неправомірних дій відповідачів, не зазначила, а також не підтвердила наявності причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправними діями відповідачів, що оспорюються.

Доводи представника позивача у цій частині позовних вимог мають загальний характер і фактично лише обмежуються посиланням представника позивача на заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, обов`язок доказування факту заподіяння такої шкоди несе саме позивач.

Водночас під час розгляду справи суду не надано жодних доказів на підтвердження моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між такою шкодою і протиправним діяннями відповідачів та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №2282 від 24.11.2016 про результати службового розслідування за фактом застосування зброї та отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати протиправним та скасувати пункт 13 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому 1 групи інвалідності пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , зазначене у протоколі №6 від 25.01.2019 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу військовослужбовцю ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому 1 групи інвалідності 06.06.2017 пов`язаної із проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №957 у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 листопада 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.