Справа № 521/8016/19
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/8016/19
Провадження № 2-а/521/278/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Бурлаки Івана Олександровича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Бурлаки Івана Олександровича про скасування постанови серії, ДП18 № 588186, від 06.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу, в розмірі 255,00 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 06 травня 2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення, в розмірі 255 грн. за те, що позивач, керуючи автомобілем, марки Skoda Octavia A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту, рухаючись по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, зі сторони м. Миколаїв в сторону міста Одеси, на 35-у кілометрі автодороги перевищив встановлену швидкість, обмежену дорожнім знаком 3.29, чим порушив ПДР.

Позивач, вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки 06.05.2019 року він здійснював рух транспортним засобом поза межами населеного пункту по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, з допустимою на даній ділянці дороги швидкістю в межах 55-60 км/год. згідно приладу для вимірювання швидкості руху на керованому ним транспортному засобі, зі сторони м. Миколаєва в сторону міста Одеси, в транспортному потоці інших автомобілів, не порушуючи при цьому ПДР.

На 35-у кілометрі позивач був зупинений інспектором патрульної поліції. Після зупинення попросив пояснити причину зупинення. Зі слів інспектора патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Бурлаки Івана Олександровича, позивачем було перевищено встановлену швидкість, обмежену дорожнім знаком 3.29. ("Обмеження максимальної швидкості". Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові), оскільки він рухався зі швидкістю 77 км/год. При цьому інспектором поліції було пред`явлено позивачу результати вимірювання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752.

На думку позивача, результати вимірювання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів не могли відноситися до керованого ним автомобіля, оскільки він дозволену на даній ділянці дороги швидкість не перевищував, про що він та свідок ОСОБА_2 , яка перебувала разом з ним та його малолітніми дітьми в автомобілі, вказали в письмових поясненнях до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивачем також вказується на те, що на пред`явленому йому фотознімку керованого ним автомобіля, зробленого за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752, відсутні будь-які докази того, що автомобіль був зафіксований в зоні дії дорожнього знаку 3.29. "Обмеження максимальної швидкості", або будь-якого іншого заборонного дорожнього знаку.

Також, позивач зазначив, що використання інспектором патрульної поліції лейтенантом поліції Бурлакою Іваном Олександровичем лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за №У3197-12, за допомогою якого було здійснено фото фіксацію правопорушення, незаконним, у зв`язку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року.

Позивачем також було подано до суду письмові заперечення на письмові пояснення третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в яких ним вказується на суперечність аргументів третьої особи, що наводяться нею в письмових поясненнях, фактичним обставинам справи, а саме те, що «громадянин ОСОБА_1 рухався о 13 год. 13 хв. в Одеській області, по автомобільному шляху міжнародного значення М-14, на ділянці якого встановлено обмеження руху, знаком 3.29 (Обмеження швидкості руху) зі швидкістю 93 (дев`яносто три кілометри на годину) і перевищив встановлене обмеження руху …» (пункт 4 другої сторінки письмових пояснень), в той час як в оскаржуваній постанові серії ДП18 № 588186, від 06.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також фотознімках, зроблених з використанням лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752, зазначається про рух транспортного засобу був зі швидкістю 77 (сімдесят сім) кілометрів на годину, а також те, що оскаржувана постанова по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу була винесена поліцейським на прізвище ОСОБА_3 (підпункт 5.8. третьої сторінки письмових пояснень), в той час як постанова, серії ДП18 № 588186, від 06.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, була винесена інспектором патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Бурлакою Іваном Олександровичем.

Такі суперечності, на думку позивача, свідчать про необізнаність третьої особи щодо обставин справи, їх викладенні у недостовірній формі.

Позивачем наголошується на тому, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в своїх письмових поясненнях, заперечуючи проти позову, зосереджується виключно на законності використання патрульною поліцією лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752 для фіксування не в автоматичному режимі адміністративних порушень, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. В той же час відсутність доказів того, що швидкість керованого ОСОБА_1 автомобіля, яка, відповідно до фотознімку, зробленого з використанням лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752, становила 77 (сімдесят сім) кілометрів на годину, була зафіксована саме в зоні дії дорожнього знаку 3.29. "Обмеження максимальної швидкості", або будь-якого іншого заборонного дорожнього знаку, жодним чином не спростовується.

Позивач надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, своїм правом надання доказів у справі не скористався та не надав до суду доказів щодо правомірності прийнятого ним рішення, хоча судом, незважаючи на скорочені терміни розгляду справи, неодноразово відкладався розгляд справи, надаючи відповідачу час прибути у судове засідання та надати докази на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.

Також, ухвалою суду було залучено у справі, в якості третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Представник третьої особи, - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в судове засідання не прибув, надіслав на електронну адресу суду пояснення та просив позов залишити без задоволення.

В письмових поясненнях, поданих Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третьою особою повністю заперечується позов позивача та наводиться обґрунтування правомірності використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000 752 для фіксування не в автоматичному режимі адміністративних порушень, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (а.с.21-30).

В судовому засіданні встановлено, що 06.05.2019 року о 13 год. 13 хв. під час виконання службових обов`язків, поліцейський роти №4 батальйону №4 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 ., діючи в складі наряду, зупинив на 35-у кілометрі автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ транспортний засіб - легковий автомобіль, марки Skoda Octavia A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався поза межами населеного пункту, зі сторони м. Миколаєва в сторону міста Одеси.

Постановою, серії ДП18 № 588186, від 06.05.2019 року, складеною інспектором патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Бурлакою Іваном Олександровичем, визнано винним та притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за перевищення встановленої швидкості, обмеженої дорожнім знаком 3.29. ("Обмеження максимальної швидкості". Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень (а.с. 5).

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, згідно ч.1 ст. 52-3 вказаного Закону, до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено главою 22 КУпАП.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

У відповідності до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головуючий на засіданні колегіального органу, або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 23 грудня 2005 року, №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Суд не може погодитись з доводами позивача стосовно неправомірності застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС 000 752 для фіксування не в автоматичному режимі адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та погоджується з Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо законності використання зазначеного технічного засобу для фіксування не в автоматичному режимі адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з огляду на наступне:

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13818, від 15 листопада 2018 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000752. Дане свідоцтво чинне до 15 листопада 2019 року (а.с.38)

Відповідно до даних експертного висновку, від 27 вересня 2018 року №04/02/03 3008, виготовленого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, об`єктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam, розроблений (виготовлений) компанією «Laser Technology Inc.», США. Висновок за результатами експертизи: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/ІЕС 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт. Термін дії висновку до 27.09.2021р.(а.с.36)

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, від 29.08.2012 року №UA-МІ/1-2903-2012 (а.с. 35).

Згідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Дана процедура відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну

діяльність», що діяв до 31.12.2015 року, була передбачена для серійного

виробництва та ввезення засобів вимірювальної техніки на територію України. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, від 02.11.2015р., №1362,

зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із

Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію

України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до

моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки (а.с.39-41).

Виходячи з викладеного, оскільки, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, суд доходить висновку, що законність

його подальшої експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Також, чинним законодавством не передбачено повторного проходження

даної процедури для приладів, які вже були завезені на територію України та введені

введені в експлуатацію.

Дана позиція, зокрема, викладена у листі Заступника Міністра економічного розвитку та торгівлі України, від 22.02.2019 р. вих. № 3423-07/3165-03.

Проте, роздруківка файлу _тВ000_0506_131310.jmf з пристрою TruCam LTI 20/20 № ТС000752, на якому, зокрема вказана система географічних координат, яка була надана третьою особою в якості доказу факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення разом з письмовими поясненнями та зафіксована швидкість автомобіля, марки Skoda Octavia A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - 77 км/год., не містить доказів того, що швидкість зазначеного транспортного засобу було зафіксовано в зоні дії дорожнього знаку 3.29. "Обмеження максимальної швидкості". На фотографічному зображенні роздруківки файлу _тВ000_0506_131310.jmf з пристрою TruCam LTI 20/20 № ТС000752 наявність на даній ділянці дороги дорожнього знаку 3.29. не вбачається.

Інших доказів того, що вказана в постанові, серії ДП18 № 588186, від 06.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, швидкість керованого ОСОБА_1 автомобіля, - 77 кілометрів на годину, була зафіксована саме в зоні дії дорожнього знаку 3.29., або будь-якого іншого заборонного дорожнього знаку, до суду ні відповідачем, ні третьою особою - Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, під час розгляду справи, не було надано.

Отже, виходячи з доказів, вивчених у судовому засіданні, у спірній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач, чи наведених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, казаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 8 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення ст. 245 КУпАП відповідачем при здійснені провадження у справі неповно з`ясовано обставини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції», від 07 жовтня 1988 року, зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини, в своєму рішенні, від 06 грудня 1988 року, зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також, у справі «Надточій проти України», Європейський суд з прав людини в своєму рішенн від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 Рішення).

Конституційний Суд України в рішенні, від 22 грудня 2010 року, № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1 ).

Проте, зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику як джерело права.

Всупереч ст. 280 КУпАП відповідачем не було з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона - адміністративній відповідальності та не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, з оскаржуваної постанови вбачається, що інспектором патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Бурлакою Іваном Олександровичем, не наведено і не додано до постанови жодного доказу, що підтверджував би вчинення позивачем правопорушення.

Також, в постанові не вказано мотиви, з яких пояснення позивача не взяті до уваги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені, відповідно до них, правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд вважає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, враховуючи те, що відповідачем по справі не надано доказів щодо правомірності свого рішення, за таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова, скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, 245, п.1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Департаменту патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Бурлаки Івана Олександровича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 588186, від 06.05.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 255 грн., скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.122 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук