Справа № 640/1780/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1780/19 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника позивача Приходька С.В., представника відповідача Баранова М.С., третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХНОВЕН" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХНОВЕН" до Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про скасування рішення №853/3860 від 20.12.2017

В С Т А Н О В И В :

31.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХНОВЕН" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , яким просили скасувати Рішення Київської міської ради від 20.12.2017 №853/3860, яким ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 10 років по АДРЕСА_1 для обслуговування та експлуатації виробничих будівель та споруд, орієнтовною площею 0, 23 га.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 р. закрито провадження за даним позовом.

Закриваючи провадження у справі Окружний адміністративний суд міста Києва виходив із того, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки підставами позову виступають мотиви поділу меж земельної ділянки, тобто існує спір про право між позивачем та третьою особою.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 р. про закриття провадження у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, як таку, що прийнято з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що даний спір має розглядатися саме адміністративним судом, оскільки правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією спірного рішення не підпадають під визначення приватноправових, так як не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, представник відповідача та третя особа заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається та уточнено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що вимоги позивача щодо скасування Рішення Київської міської ради від 20.12.2017 №853/3860 стосується саме визначення земельних меж за планом-схемою (додатком до рішення Київської міської ради від 20.12.2017 №853/3860), оскільки позивач вважає, що третя особа здійснила прибудову, яка частково знаходиться на території земельної ділянки ТОВ «НВФ"ТЕХНОВЕН"».

Однак, ані позов, ані пояснення позивача не містять обгрунтувань та посилань на порушення відповідачем владних управлінських функцій, порядку, процедури прийняття відповідного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено, що підставами позову виступають мотиви поділу меж земельної ділянки, тобто існує спір про право між позивачем та третьою особою.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України - земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 5 Земельного кодексу України передбачено, що земельне законодавство базується, в тому числі на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Крім того, частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів приймає до увагу правову позицію викладену Верховним Судом при розгляді справ № 807/137/18, 826/673/16, 823/2042/16.

Як зазначив Верховний Суд, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

З огляду на вказане та приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим з урахуванням того, що між сторонами є спір саме про право користування земельної ділянки, тому даний спір підлягає розгляду у порядку норм ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

За приписами пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 р. відсутні, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не ґрунтуються на нормі закону.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються суті позовних вимог, отже, на даній стадії не заслуговують на увагу.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ухвали суду першої інстанції без змін.

Повний текст складено 21.11.2019 р.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 310-313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХНОВЕН" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХНОВЕН" до Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про скасування рішення №853/3860 від 20.12.2017 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель