Справа № 300/218/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9968/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника відповідача Кононової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року, прийняте суддею Біньковською Н.В. у місті Івано - Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,-

встановив:

ОСОБА_1 ( надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/00101 від 17.01.2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2019/000081/2 від 17.01.2019 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Щодо ненадання платіжного документа, то подібні доводи спростовані через наявність такого. Маються покликання на позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах. Звертається увага, що після скерування в адресу позивача повідомлення про надання документів, без очікування спливу десяти днів, наступного дня прийнято оскаржувані рішення. Отже, порушена процедура прийняття рішення.

Відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності митної вартості транспортного засобу, зазначеної позивачем.

Судом звернута увага на обґрунтоване право позивача погодитись чи не погодитись із новою митною вартістю транспортного засобу, встановлену митним органом, проте право на звернення до суду гарантоване ч.1 ст.29, п.п. б п.5 ч.2 ст.55 Митного кодексу України. Проведено аналіз заповненої старої та нової митних декларацій і зроблено висновок про відсутність у нової декларації усіх необхідних відомостей, обов`язковість вірного заповнення яких визначено законодавством.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Івано-Франківська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі маються покликання на постанову Верховного Суду України від 02.06.2015 року у справі №21-498а15. Звертається увага, що справу розглянуто без учасників, хоча про участь у справі сторона клопотала.

Судом не досліджено, що позивачем не було подано платіжного документа, що підтверджує сплачену за транспортний засіб суму, а також, що кошти сплачені фізичній особі, коли згідно рахунку - фактури транспортний засіб було придбано у юридичної особи.

Взято судом до уваги лист продавця про підтвердження оплати, коли такого митному органу не надавалося.

Мають місце розбіжності в наданих декларантом документах щодо власника.

Не є обґрунтовані висновки суду, що спірні рішення не мотивовані. Також слід звернути увагу на те, що декларантом було визнано митну вартість транспортного засобу.

Обґрунтовано неможливість застосування 1 -5 методів та маються покликання на практику Вищого адміністративного суду України.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що 01.12.2018 року відповідно до фактури №FR196987, виданої Арвал Трейдінг (Arval Тrading) (Франція) транспортний засіб марки VOLVO, модель V40-2012, НОМЕР_1 , пальне-дизель, бувший у вжитку, проданий Аконто Едвард Збанські (Польща) за 5710,00 Євро (а.с.26-27).

09.01.2019 року позивачем придбано (укладено угоду) у нерезидента Аконто Едвард Збанські (Польща) транспортний засіб - вживаний легковий автомобіль марки VOLVO, модель V40, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2016, тип палива: дизельне паливо, країна походження: Швеція, вартість якого становить 24900,00 ZL, що еквівалентно 5800 Євро. Зазначено про сплату готівкою 09.01.2019 року. Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією фактури від 02.10.2018 року (а.с.19, 20).

09.01.2019 року позивачем оплачено готівкою іноземний платіж в сумі 5850 Євро за автомобіль марки VOLVO V40, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним документом, виданим 09.01.2019 року відділенням 496 банку Мілленіум (а.с.21-22).

16.01.2019 року декларантом - ТзОВ «Кобра», в інтересах позивача подано до митного органу для митного оформлення електронну митну декларацію №UA206060/2019/400456, якою задекларовано товар, який ввозиться на територію України, а саме - моторний транспортний засіб, бувший у використанні для перевезення пасажирів по дорогах загального користування: легковий автомобіль марки VOLVO, модель V40, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна: дизельний, робочий об`єм двигуна 1969 см. куб., потужність двигуна - 88 кВт, календарний рік виготовлення - 2016 (а.с.49).

У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 24900,00 ZL - графа 42 митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру (інвойс) №016/2019 від 09.01.2019 року, декларацію про походження товару №0380 від 09.01.2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/01538 від 11.01.2019 року, технічний паспорт транспортного засобу № НОМЕР_2 від 06.05.2016 року, платіжний документ №579 від 09.01.2019 року, паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 28.01.2011 року, фактуру № FR196987 Арвал Трейдінг (Arval trading) (Франція), інший некласифікований документ від 08.01.2019 року, копія митної декларації країни відправлення № 19PL301010E0010951 від 09.01.2019 року.

16.01.2019 року о 10:02 відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення, у якому зазначено про необхідність надання позивачем, відповідно до вимог ч.2 ст.264, п.3 ч.1 ст.266 Митного кодексу України, п.п.2.2 розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012 року, оригіналів та/або копії документів, зазначених в графі 44 митної декларації (а.с.54).

16.01.2019 року о 13:44 відповідачем електронним листом повідомлено позивача про початок процедури консультацій із декларантом та запропоновано відповідно до вимог ч.2 ст.53 Митного кодексу України подати документи для підтвердження митної вартості, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA206060/2019/400456 від 16.01.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС 17.01.2019 року винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206060/2019/000081/2, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (стаття 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VІN - кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR /PLN, вартість - 11900,00 євро/51024 злотих, також наявна інформація з відкритих інтернет джерел, щодо фактичної ціни продажу ТЗ, розбіжність у еквіваленті суми визначеної у євро, зазначеної в фактурі №016/2019 від 09.01.2019 року з сумою в євро зазначеною в платіжному документі №579 від 09.01.2019 року. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчинити дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та главою 4 Митного кодексу України. Сума скоригованої митної вартості визначена у розмірі 51024,00 PLN (а.с.50).

Також Івано-Франківською митницею ДФС винесено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206060/2019/00101 від 17.01.2019 року, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з наведених вище причин. Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення - задекларувати митну вартість згідно рішення про визначення митної вартості по митній вартості №UA206060/2019/000081/2 від 17.01.2019 року та доведено право скористатись вимогами глави 4 Митного кодексу України (а.с.51).

18.01.2019 року декларантом подано до митного органу митну декларацію за №UA206060/2019/400603, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: моторний транспортний засіб, бувший у використанні для перевезення пасажирів по дорогах загального користування: легковий автомобіль марки VOLVO, модель V40, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна: дизельний, робочий об`єм двигуна - 1969 см. куб., потужність двигуна - 88 кВт, та із зазначенням митної вартості товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 24900,00 PLN - графа 42 митної декларації, однак із зазначенням у графі 45 суми коригування - 379599,48 (а.с.71).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Щодо процедури консультацій між митним органом та декларантом, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Тобто Митний кодекс України встановлює обов`язковою письмову форму вимоги про надання додаткових документів.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З приводу покликання апелянта на невірне визначення декларантом митної вартості товару через те, що у рахунку-фактурі зазначена вартість транспортного засобу у розмірі 5800,00 Євро, а у банківському платіжному документі - 5850,00 Євро, колегія суддів зазначає таке.

У матеріалах справи наявна копія повідомлення (а.с.54), надісланого декларанту 16.01.2019 року о 10:02 та отриманого ним цього ж дня о 10:22 год., де зазначено про необхідність надання оригіналів та/або копій документів, зазначених у графі 44 митної декларації. Також, 16.01.2019 о 13:44 відповідачем направлено декларанту повідомлення про початок митної консультації та необхідності подати банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачений, та каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару (а.с.53). Однак, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, жодних інших письмових доказів, на підтвердження направлення позивачу вимоги про надання додаткових документів, окрім вказаних повідомлень відповідачем не надано.

Проте, на наступний день, 17.01.2019, без врахування десятиденного строку на подання додаткових документів, відповідачем прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картку відмови.

Колегія суддів звертає увагу на те, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість

Зі змісту положень розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 140/231/19).

Відмовляючи позивачу у визнані митної вартості, зазначеної у митній декларації №UA206060/2019/400456, відповідач виходив із наявності розбіжностей в документах, оскільки відповідно до рахунку-фактури продавцем виступає Арвал Трейдінг, а у свідоцтві про реєстрацію власником вказаний ОСОБА_4.

Із матеріалів справи, зокрема, із копії фактури № FR96987 (перекладено на українську мову) вбачається, що ОСОБА_4 купив у Арвал Трейдінг автомобіль VOLVO V40-2012 (а.с.26-27), а в подальшому згідно фактури ПДВ - маржа № рахунок експорт ПДВ 0 % 016/2019 (перекладено на українську мову) ОСОБА_4 продав його ОСОБА_1 (а.с.19-20)

Покликання апелянта на те, що продавцем транспортного засобу виступає інша особа, ніж та, яка є власником не заслуговує на увагу суду, оскільки таке твердження не має жодного відношення до ціни товару та інших складових митної вартості товару.

Колегія суддів бере до уваги платіжний документ, виданий 09.01.2019 року відділенням 496 банку Мілленіум, який підтверджує оплату готівкою іноземний платіж в сумі 5850 Євро за автомобіль марки VOLVO V40, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та лист продавця транспортного засобу, який засвідчує, що 09.01.2019 року через ОСОБА_4 як продавця продаж автомобіля марки VOLVO V40, код VIN НОМЕР_1 до покупця ОСОБА_7 , а фірма отримала кошти обсягом 24900,00 злотих, що еквівалентно 5850,00 євро (а.с.75-76). Зазначені документи підтверджують заявлену позивачем митну вартість автомобіля.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що неподання декларантом запитуваних Митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2019 року у справі №803/337/17.

Покликання апелянта на те, що декларант погодився з рішенням про коригування митної вартості не заслуговують на увагу суду, оскільки у спірних правовідносинах позивачу право на оскарження до суду рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС №UA206060/2019/000081/2 від 17.01.2019 року гарантовано положеннями Конституції України (стаття 8) та нормами Митного кодексу України.

Крім того, відповідно до глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митної декларації» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012 року (надалі також - Порядок №651), графа 43 «Метод визначення вартості» заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів.

У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався.

У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Як свідчить лівий підрозділ графи 43 нової митної декларації №UA206060/2019/400603 від 18.01.2019 року, проставлено 6 метод визначення митної вартості, при цьому, правий підрозділ графи 43 вказаної декларації залишено не заповненим (а.с.56).

Зазначення саме таких відомостей в лівий і правий підрозділи графи 43 нової митної декларації є порушенням декларантом глави 2 розділу ІІ графа 43 «Метод визначення вартості» Порядку №651, так як абзацом третім вказаної графи Порядку чітко визначено - «у разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом».

Суд першої інстанції вірно зазначив про порушення декларантом порядку і умов заповнення усіх обов`язкових граф нової митної декларації, а також вірно звернув увагу на те, що перевірка правильності, повноти та відповідності заповнених відомостей такої декларації фактичним даним (обставинам) покладена саме на відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2019/000081/2 від 17.01.2019 року та прийнята за наслідками цього рішення картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/00101 від 17.01.2019 року, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 300/218/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складено 26.11.2019 року.