Справа № 813/208/18
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року

Київ

справа №813/208/18

адміністративне провадження №К/9901/4878/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Інтергал" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 (суддя Сакалош В.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 (головуючий суддя: Гуляк В.В., судді: Ільчишин Н.В., Коваль Р.Й.) у справі №813/208/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Інтергал" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Розвиток нерухомості", Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Крістал Ессет Менеджмент", на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

12.01.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Інтергал" (далі - ТОВ "Інтергал", позивач) звернулося до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - ІДАБК у м. Львові, відповідач), в якому просило визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові щодо призначення та проведення позапланової перевірки на об`єкті "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями господарського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1" наказом від 21.07.2017 № 183-П, без отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) - Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та ТОВ "Розвиток нерухомості" було укладено договір про організацію будівництва об`єктів нерухомого майна, згідно з яким позивач є інвестором та здійснює фінансування будівництва, а ТОВ "Розвиток нерухомості" за рахунок позивача зобов`язується побудувати багатоквартирний житловий будинок. У випадку порушення строків будівництва згідно з умовами договору ТОВ "Розвиток нерухомості" буде зобов`язано сплатити позивачеві штрафну санкцію у розмірі 10% від розміру інвестицій. У зв`язку з цим будь-які дії суб`єкта владних повноважень, що впливають на можливість проведення будівельних робіт зі спорудження житлового будинку порушують права та законні інтереси позивача як інвестора. Зважаючи на затримку будівництва у зв`язку з постійними позаплановими перевірками, що проводяться на об`єкті за скаргами фізичних осіб, зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших громадських активістів, позивач вважає, що має право оскаржити у суді дії ІДАБК у м. Львові щодо призначення та проведення позапланової перевірки.

Позивач стверджує, що в порушенням статті 6 Закону України від 05.04.2007 №877 - V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877) відповідачем було призначено та проведено позопланову перевірку за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без отримання спеціального погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019, у задоволенні позову було відмовлено. При цьому, суди виходили з того, що Закон №877 та Закон України від 17.02.2011 №3038-VІ "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038) не передбачають обов'язку погоджувати проведення позапланового заходу за зверненням фізичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю).

Крім того, суд апеляційної інстанції послався на наявність рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23.08.2017 у справі № 876/9668/17, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Розвиток нерухомості" про визнання протиправним і скасування того самого наказу відповідача №183-П від 21.07.2017 та визнання протиправними дій Інспекції ДАБК у місті Львові щодо призначення перевірки було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу ( надійшла поштою 19.02.2019), у якій просив скасувати судові рішення у справі та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Касаційна скарга обґрунтована порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статтей 2, 3, 4, 5, абзацу 6 частини першої статті 6 та статті 7 Закону № 877, а також з порушенням принципу верховенства права, який визначений статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України). А саме, судами не прийняті до уваги вимоги законодавства щодо необхідності отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду - Державної архітектурно-будівельної інспекції України для проведення спірної позапланової перевірки.

За твердженням позивача вимоги другого речення абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону №877 щодо необхідності отримання вказаного погодження не зупинені для відповідача в силу статті 6, пункту 2 статті 7 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

З покликанням на приписи статті 6 Закону №877 позивач стверджував, що для проведення позапланової перевірки до звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави мають додаватися документи чи їх копії, що підтверджують такі порушення (за наявності). Проте до звернення, на підставі якого була проведена спірна перевірка, не були додані вказані документи, а тому відповідний наказ відповідача є протиправним.

Відсутність підстав для проведення позапланової перевірки та її погодження з Державною архітектурно-будівельною інспекцією України за твердженням позивача порушує принцип верховенства права в контексті правової певності, які встановлені статтею 8 Конституції України, статтею 6 КАС України та рішеннями Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

В порядку статті 31, пункту 15 Перехідних положень КАС України, у зв`язку з обранням до Веоикої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О., за результатами автоматизованого розподілу від 02.07.2019 визначений новий склад суду.

Учасники справи правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористались.

Ухвалою Верховного Суду від 18.11.2019 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та встановив таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судові рішення в цілому відповідають даним вимогам.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом відповідача від 21.07.2017 № 183-П призначена позапланова перевірка на об`єкті будівництва: "Будівництво багатоквартирного будинку з приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 ", предметом якої є дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Підставою для винесення Наказу № 183-П від 21.07.2017 послугувало колективне звернення громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13.07.2017, зареєстроване за №З-К-57829-0006 щодо порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Вказане звернення ґрунтувалось на тому, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі № 876/7956/16 було визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради №420 від 26.12.2014 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво ТОВ "Розвиток нерухомості" багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями господарського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

Правовідносини щодо прийняття відповідачем наведеного наказу врегульовані Законами № 877 та № 3038, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 533).

Згідно зі статтею 1 Закону № 877 заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами частини четвертої статті 2 Закону № 877 заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Отже, зазначена норма визначає відповідача в якості суб`єкта контролю, діяльність якого регламентується цим та спеціальним законом.

Закон № 3038 встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із підпунктом 6 абзацу 6 частини першої статті 41 Закону № 3038 підставами для проведення позапланової перевірки органами державного архітектурно-будівельного контролю є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, спеціальні норми Закону № 3038 не вимагають зазначення у зверненнях фізичних осіб про шкоду їх правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, а також додавання документів чи їх копій, що підтверджують порушення.

Так само, стаття 41 Закону №3038 або Порядок № 553 не містять вимог щодо погодження позапланових перевірок, що проводяться органами державного архітектурно-будівельного контролю з Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Водночас абзац 8 пункту 7 Порядку № 533 передбачає в якості підстави проведення перевірки звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Судами попередніх інстанцій також було правильно враховано, що правомірність наказу №183-П від 21.07.2017 "Про проведення позапланової перевірки" була встановлена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 23.08.2017 у справі №464/5031/17, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 у справі № 876/9668/17, якими було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Розвиток нерухомості" про визнання протиправним і скасування цього Наказу та визнання протиправними дій Інспекції ДАБК у місті Львові щодо призначення перевірки.

За такого правого регулювання та встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій щодо призначення та проведення позапланової перевірки на об`єкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями господарського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1» наказом №183-П від 21.07.2017, без отримання погодження центрального органу виконавчої влади.

З урахуванням наведеного, твердження позивача про неправильне застосування судами положень статей 2, 6 Закону №877 є необґрунтованим.

Посилання ж позивача на неправильне застосування судами інших положень Закону України №877, а також статті 19 Господарського кодексу України, статті 8 Конституції України та статті 6 КАС України носять загальний, декларативний характер та є похідними від висновків, які визнані судом касаційної інстанції необґрунтованими. Європейський суд з прав людини у рішенні «Трофимчук проти України» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (п. 54 рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03). З урахуванням цієї позиції, окремого спростування наведених вище тверджень позивача не вимагається.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Інтергал» залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року у справі №813/208/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

В. М. Шарапа