Справа № 400/2737/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 р. № 400/2737/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправною та скасування вимоги від 13.05.2019 р. № Ф 3057-23,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Гоголовного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогою про визнання протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3057-23 від 13.05.2019.

Ухвалою суду від 19.09.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував тим, що 02.07.2019 він отримав спірну Вимогу поштовим зв`язком. Позивач стверджує, що приймаючи оскаржувану вимогу, відповідач не здійснював будь-яких перевірок діяльності позивача, не складав акту перевірки перед формуванням такої вимоги. На переконання позивача, відповідач визначив суму недоїмки з порушенням вимог ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пункту 4 розділу VI Інструкції, які не передбачають таке визначення та, відповідно формування вимоги в автоматичному режимі, лише на підставі наявної у відповідача інформації про те, що позивач є платником єдиного внеску. Також позивач зазначає, що його підприємницьку діяльність ним припинено ще в 2014 році.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що платниками єдиного внеску згідно з п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є фізичні особи-підприємці, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування. Базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО. Єдиний внесок підлягає сплаті, незалежно від фінансового стану платника податку. Враховуючи наявність відповідно до інформаційної бази даних ІС "Податковий блок" заборгованості у позивача в сумі 20997,45 грн., вимога від 13.05.2019 Ф-3057-23 сформована в автоматичному режимі та направлена платнику засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення. Таким чином, відповідач вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу зі сплати єдиного внеску була визначена ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі даних інформаційної системи органу доходу і зборів, що відповідає положенням Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Також відповідач зазначив, що підприємницьку діяльність позивачем припинено лише 24.06.2019, а отже і статусу платника єдиного внеску позивач позбавлений 24.06.2019р.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач здійснював підприємницьку діяльність та був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з 25.08.2005 року. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 була роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (код КВЕД 47.89), вантажний автомобільний транспорт (основний) (код КВЕД 49.41).

Відповідно до інформаційної системі ДФС за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на 30.04.2019 року рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску за період з 2017 року по 30.04.2019 року.

13.05.2019 ГУ ДФС у Миколаївській області винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3057-23, якою ОСОБА_1 визначено до сплати 20997,45 гривень недоїмки з єдиного внеску.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо фізичною особою-підприємцем не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п.10 Розділу IV Інструкції, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.п.1, 2 Розділу VI Інструкції, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Відповідно до п.3 Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п.4 Розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Таким чином, необхідно констатувати, що Законом передбачений обов`язок фізичної особи-підприємця, сплачувати єдиний внесок, незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску.

Тобто, мінімальний розмір обов`язкового платежу прямо визначений Законом, і не залежить від подання чи не подання платником податків відповідної звітності, або здійснення нарахувань контролюючим органом.

Саме Закон, визначив розмір зобов`язань платника податків з єдиного внеску.

Аргументи позивача про те, що він не є підприємцем, а тому не повинен сплачувати єдиний соціальний внесок, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки підприємницьку діяльність ним припинено лише 24.06.2019 року (запис № 4001184 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а недоїмку сформовано за 1 квартал 2019 року включно.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, суд вважає доведеним статус позивача як фізичної особи-підприємця та факт перебування ним на податковому обліку у період, за який обраховано недоїмку.

Оскільки позивач до 24.06.2019 року був фізичною особою-підприємцем, за ним протягом 2017 року по 30.04.2019 років зберігався обов`язок сплачувати єдиний внесок у розмірі, не меншому мінімального страхового внеску.

У інформаційній системи органу доходів і зборів лише відображається відомості про сплату чи не сплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені напряму Законом.

Пункт 4 Розділу VI Інструкції надає право контролюючим органам формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів, є такою ж самостійної підставою для формування вимог, як і акти перевірки чи податкова звітність.

Позивачем будь-яких даних про сплату ним єдиного внеску за 2017- 2019 року до суду не надано. Виконання ним обов`язку, передбаченого Законом, та у розмірі, встановленому Законом, не підтверджено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно сформував вимогу та направив її на адресу позивача.

З приводу посилання позивача на ч.2 ст.77 КАС України та обов`язок відповідача доказувати правомірність власного рішення, суд звертає увагу, що у позовній заяві позивача взагалі не вказано, з яких саме підстав оскаржується спірна Вимога. Позивачем у позовній заяві не наведено вмотивованих аргументів протиправності цього рішення.

Позивачем не наведено аргументів щодо того, що він не був платником єдиного соціального внеску протягом 2017-2019 року, або будь-яким чином звільнений від обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі незалежно від отримання прибутку протягом 2017-2019 років, або ним такий внесок було сплачено. Позивач в позові лише зазначив, що він 22.01.2014 року він звертався з заявою до Первомайської ДПІ про припинення своєї підприємницької діяльності та вважав, що з цього періоду його підприємницька дільяність припинена, жодних звітів з 22.01.2014 року позивач до контролюючих органів не подавав.

Матеріали справи містять відомості про об`єкти оподаткування платників податків, відповідно до яких ФОП ОСОБА_1 знятий з обліку лише 24.06.2019р., а не з 22.01.2014 року як вважав позивач.

Інших доказів позивачем щодо припинення своєї підприємницької діяльності саме в 2014 році до матеріалів справи не надано.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що порушень вимог ч.4 ст.24 Закону, в діях відповідача під час винесення Вимоги, не має. Не нарахування контролюючим органом пені, жодним чином не порушує права позивача, а тому не може бути підставою для визнання протиправною та скасування Вимоги.

Відповідно до ч.16 ст.25 Закону, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов