Справа № 824/1236/18-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1236/18-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір Віталіна Олександрівна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

26 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року (повний текст рішення складено 18.02.2019 року, м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС в Чернівецькій області звернулося до суду з адміністративним позовом у якому просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 464910,39грн., з яких 464230,39грн. - до місцевого бюджету, 680грн. - до державного бюджету. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб та податку з доходів фізичних осіб у розмірі 464910,39грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом. Оскільки борг в добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення такого боргу в судовому порядку.

Ухвалою суду першої інстанції від 12.12.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

Представник відповідача подала до суду першої інстанції заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає та вважає їх передчасними, оскільки, у Верховному суді на розгляді знаходиться справа про оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, що є предметом даної справи. Справу просила розглянути без її участі.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року адміністративний позов ГУ ДФС в Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг на загальну суму 464910,39грн., з яких 464230,39грн. - до місцевого бюджету, 680грн. - до державного бюджету.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у зв`язку з тим, що уклавши договори про надання поворотної фінансової допомоги з ФОП ОСОБА_1 позивач набув статусу кредитора та боржника одночасно, укладені позивачем договори про надання поворотної фінансової допомоги не мають юридичних наслідків. Отже, внесені грошові кошти на розрахункові рахунки у банках на загальну суму 3 869 850,97 грн. є безпосереднім доходом ФОП ОСОБА_1 та підлягають оподаткуванню згідно Податкового кодексу України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 року відкрито апеляційне провадження по справі, а ухвалою суду від 11.11.2019 року призначено справу до апеляційного розгляду.

Позивач, надіслав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що Головним управлінням ДФС в Чернівецькій області вжиті заходи досудового врегулювання спору між позивачем та відповідачем. Однак, через несплату податкового боргу позивачкою в загальній сумі 464910,39 грн. контролюючий орган був змушений звернутися до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), 21.11.2008р. зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 та взята на податковий облік з 26.11.2008р. (Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області) (а.с.10).

Посадовими особами позивача проведено планову документальну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., за наслідками якої складено акт від 27.10.2017р. №128/24-13-13-04/ НОМЕР_1 (а.с.12-16).

На підставі акта перевірки позивачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" від 17.11.2017р. №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем по єдиному податку з фізичних осіб на загальну суму 394429,58грн., в тому числі: податкове зобов`язання - 315543,66грн., штрафні санкції - 78885,92 грн. (а.с. 19);

- форми "ПС" від 17.11.2017р. №, яким застосовано до позивача штрафні санкції на суму 510,00 грн. (а.с. 18);

- форми "ПС" від 17.11.2017р. №, яким застосовано до позивача штрафні санкції за платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 170,00 грн. (а.с. 20).

Відповідач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до Чернівецького окружного адміністративного суду. Рішенням суду від 03.03.2018р., залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018р., у задоволенні позову відмовлено (долучено в судовому засіданні). 21.08.2018р. за поданою касаційною скаргою на вищезазначені рішення судів Верховним Судом відкрито касаційне провадження та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень (а.с.32-33).

У зв`язку з тим, що суми, визначені указаними вище рішеннями відповідачем добровільно не сплачені, позивач звернувся до суду з позовом, про стягнення їх у судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення позивача з даним позовом добровільно не сплачена, тому суд дійшов висновку, що заборгованість позивача в сумі 464910,39грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією та Податковим кодексом України (далі -ПК України) в редакціях, що були чинними на момент їх виникнення.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 56 ПУ Країни встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п. 87.11. ст. 87 ПК України).

Слід зазначити, що згідно з п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.57.3 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З матеріалів справи слідує, що податкові повідомлення-рішення від 17.11.2017р.: №, № та № відповідачем оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2018р. у справі №824/909/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - у задоволенні позову відмовлено. Указане рішення набрало законної сили 29.05.2018р. на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду в справі №824/909/17-а.

За правилами п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2018р. у справі №824/909/17-а набрало законної сили, а відтак сума грошового зобов`язання, визначена на підставі зазначених податкових повідомлень-рішень є узгодженою.

Необхідно також зазначити, що відповідно до п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Підпункт 129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України передбачає, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

У відповідності до пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

При цьому, відповідно до п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Колегія суддів встановила та підтверджується інтегрованою карткою платника, що у зв`язку із порушенням відповідачем строків погашення грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № відповідачу нараховано пеню:

- на підставі пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України з 17.11.2017р. по 29.05.2018р. (дата набрання законної сили рішенням у справі №824/909/17-а) в розмірі 82020,94грн.;

- на підставі пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України з 11.07.2018р. по 15.08.2018р. в розмірі 41,42 грн.

Відтак, суд вірно зазначив, що враховуючи дані інтегрованої картки платника відповідачем не сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 464910,39грн. (а.с. 7-9).

Колегія суддів зазначає, що пунктом 59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" №137860-54 від 11.07.2018р. на суму 465121,57грн. Вищевказана податкова вимога, як свідчить відмітка пошти, отримана відповідачем 18.07.2018р. (а.с.22). Між тим, оскільки після вручення податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася, але борг відповідачем не було погашено, відповідачем повторно податкова вимога не надсилалася (не вручалася).

За змістом п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення позивача з даним позовом добровільно не сплачена, тому заборгованість позивача в сумі 464910,39грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Європейський суду з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач довів суду правомірність заявлених вимог, в той час як відповідач не надав належні, допустимі та достовірні докази відсутності або погашення ним податкового боргу. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судом попередньої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 листопада 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.