Справа № 1.380.2019.004835
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004835
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Староста М.М.,

за участі сторін:

представників відповідача Осадець М.О., Сеньківа А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; р.н . о.к.п.п: НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: вул.Котлярська, 6, м.Львів, 79007; ), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019 року, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Осадець М.О. у виконавчому провадженні №56503226.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019 винесеною головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у виконавчому провадженні №56503226 вирішено стягнути з боржника - ОСОБА_1 на користь стягувача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області виконавчий збір у розмірі 10 % від суми боргу, що підлягала примусовому виконанню, а саме 223 372,22 грн. Позивач не погоджується з такою постановою, вважає, що така не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки державний виконавець в порушення вимог ч. 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» не виніс спочатку постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, за заявою про повернення виконавчого документа від 18.09.2019, а одразу виніс оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. Відзив обгрунтовує тим, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем у відповідності до вимог ст.ст. 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для її скасування.

Ухвалою судді від 15.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

28.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 28.07.2008, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 139 381,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 674 994,31 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2029 і сплатою 13,5 % річних. Крім цього, між банком та ОСОБА_1 було також укладено договір про надання споживчого кредиту № від 28.07.2008, згідно якого позивач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 136 442,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 660 761,32 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2018 р. і сплатою 14,5 % річних.

У зв`язку із невиконання зобов`язань із повернення кредитних коштів, 27 серпня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено рішення у справі № 1328/4189/12 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів.

У вказаній справі позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитними договорами № 0 від 28.07.08 та №0 від 28.07.08 у розмірі 280 206 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 09.09.11 становило 2 233 722 грн. 24 коп.

На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова у справі №1328/4189/12 від 27.08.2014 та рішення Апеляційного суду Львівської області у справі №1328/4189/12 від 11.11.2014 року, ПАТ «УкрСиббанк» було отримано виконавчий лист №1328/4189/12, виданий 05.02.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг за кредитними договорами у сумі 280206,51 дол. США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 2 233 722 (два мільйони двісті тридцять три тисячі сімсот двадцять дві) грн. 24 коп.

06.06.2018 року за заявою ПАТ «УкрСиббанк» відкрито виконавче провадження №56503226 з примусового виконання виконавчого листа № 1328/4189/12, виданого 05.02.2015 року. Божник - ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.07.2019 року по справі №1328/4189/12 (провадження № 2/1328/1650/12) замінено стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 56503226 з примусового виконання виконавчого листа №1328/4189/12, виданого 05.02.2015 року з ПАТ «УКРСИББАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи: 09807750, місцезнаходження юридичної особи: Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 60) на ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_2 ).

Постановою від 30.08.2019 року головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Осадець Мар`яни Олександрівни у виконавчому провадженні №56503226 здійснено заміну стягувача з ПАТ «УКРСИББАНК» на ОСОБА_5 .

30.08.2019 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову у виконавчому провадженні №56503226 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 та користь стягувача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області виконавчий збір у розмірі 10 % від суми боргу, що підлягала примусовому виконанню, а саме 223 372,22 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №56503226 від 30.08.2019, звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ, у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Станом на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №56503226 були чинними положення ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» №2269-VIII, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Таким чином, державний виконавець на момент винесення постанови про відкриття провадження не міг знати розмір заборгованості, який він стягне у примусовому порядку, а відтак, не міг зазначити згідно чинної редакції ЗУ «Про виконавче провадження» на момент відкриття виконавчого провадження суму виконавчого збору у розмірі 223 372,22 грн.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

З урахуванням досліджених письмових доказів, наданих представником відповідача встановлено, що в постанові про повернення виконавчого документу стягувану від 13.09.2019 року відсутні відомості про виконання (суму, яку фактично стягнуто з боржника). Дії, які вчинялись відповідачем у виконавчому провадженні ВП №56503226 (опис і арешт майна, скерування запитів в МВС та ДФС) по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Як видно з матеріалів справи, 18.08.2019 року ОСОБА_5 подав заяву про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 1328/4189/12, виданого 05.02.2015 року Шевченківським районним судом м. Львова на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду, зокрема, у випадку повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова 30.08.2019 року.

Разом з тим, постанова про повернення виконавчого документа №1328/4189/12 стягувачу у виконавчому провадженні №56503226 винесена державним виконавцем вже після постанови про стягнення виконавчого збору, а саме 13.09.2019, що суперечить вимогам ч.3 ст.42 Закону №1404-VІІІ.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, визначеного в оскаржуваній постанові, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів, суд вважає, що відповідач не довів правомірність оскаржуваного рішення.

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019 року, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області у виконавчому провадженні №56503226.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: вул.Котлярська, 6, м.Львів, 79007; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2 233 (дві тисячі двісті тридцять три) грн. 72 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна