Справа № 620/3179/19
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Чернігів Справа № 620/3179/19

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Карась А.А.,

представника відповідача Анапової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання незаконною відмови та зобо`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та просить:

1. Визнати незаконною відмову від 02.05.2019 № М-3461/0-1522/0/94-19 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства та обов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації з землеустрою що до відведення земельної ділянки безоплатно у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною плошею 2.0 га., на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

3. Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з приписами с. 121 ЗК України, позивач має право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2 га.

Відмова Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства є протиправною та порушує його права, оскільки ця земельна ділянка багато років ніким не обробляється, а на сайті «Публічної кадастрової карти України» відсутні дані щодо її перебування у чиїсь власності чи користуванні.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач за вх. №N4-3461/0/17-19 від 04.04.2019 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за наданням дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

За результатами розгляду зазначеної заяви громадянина ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до графічного матеріалу із зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки, наданої позивачем до заяви, згідно даних Державного земельного кадастру, розміщена в межах земельного масиву, який розподілений на ділянки, що надавались громадянам для вирощування сільськогосподарської продукції.

У наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства було відмовлено, оскільки земельна ділянка, з приводу відведення якої у власність звернувся позивач, знаходиться в межах земель, які надані в постійне користування Науково- виробничому об`єднанню «Чернігівеліткартопля» для науково-дослідного та сільськогосподарського використання відповідно до рішення Чернігівської районної Ради народних депутатів від 09 жовтня 1995 року №338. Право постійного користування ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (правонаступник Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля») посвідчується Державним актом на право постійного користування землею, серія ЧН №00126, виданого 14.11.1995 р. №71.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-111 (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

З положень статі 2 ЗК України вбачається, що земельні відносини - це відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Згідно зі статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; тощо.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Статтею 122 ЗК України розмежовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Так, відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України з 01.01.2013 центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, на даний час повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернігівської області належать Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області.

Реалізуючи надані повноваження, Головне управління при розпорядженні землями державної власності сільськогосподарського призначення керується не тільки положеннями Земельного кодексу України, а й іншими законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Позивач за вх. №N4-3461/0/17-19 від 04.04.2019 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за наданням дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

За результатами розгляду зазначеної заяви громадянина ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до графічного матеріалу із зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки, (наданої Позивачем до заяви) згідна даних Державного земельного кадастру розміщена в межах земельного масиву, який розподілений на ділянки, що надавались громадянам для вирощування сільськогосподарської продукції.

На сьогодні Державний земельний кадастр містить інформацію про сформовані та зареєстровані земельні ділянки, відомості про які внесено до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, яка передбачена статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Разом з тим, існують земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року і посвідчено державними актами на право приватної власності на землю, на право постійного користування землею без кадастрових номерів, відомості про які не внесено до Державного земельного кадастру.

В ході опрацювання заяви позивача було з`ясовано, що земельна ділянка, з приводу відведення якої у власність він звернувся, знаходиться в межах земель, які надані в постійне користування Науково-виробничому об`єднанню «Чернігівеліткартопля» для науково-дослідного та сільськогосподарського використання відповідно до рішення Чернігівської районної Ради народних депутатів від 09 жовтня 1995 року №338. Право постійного користування ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (правонаступник Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля») посвідчується Державним актом на право постійного користування землею, серія ЧН №00126, виданого 14.11.1995 р. №71.

Відповідно до статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Положеннями статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

За приписами частини третьої статті 22 ЗК України для ведення особистого селянського господарства громадянам передаються у власність та надаються у користування землі сільськогосподарського призначення.

Землі сільськогосподарського призначення це землі, які надані для виробництва сільськогосподарської продукції; здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, для розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Так, порядок безоплатної приватизації визначено статтями 116,118,121,122 ЗК України.

При цьому частина 5 статті 116 ЗКУ Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Інформація про припинення права постійного користування землею за ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (правонаступник Науково-виробничого об`єднання «Чернігівеліткартопля»), яке посвідчується Державним актом на право постійного користування землею, серія ЧН №00126, виданого 14.11.1995 р. №71 в Головному управлінні Держгеокадастру у Чернігівській області відсутня.

Зважаючи на наведене Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відмовляючи позивачу у наданні дозволу, діяло правомірно, обгрунтовано та в межах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, буд. 14,м. Чернігів,14000) про визнання незаконною відмови та зобо`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2019 року.

Суддя С.Л. Клопот