Справа № 520/8911/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 листопада 2019 р. Справа № 520/8911/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Літературна, буд. 6, м. Харків, 61058, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комунальний заклад охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи", в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відмови у проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС»;

- зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» провести медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС» та визначити ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дії КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи", що полягають у відмові позивачу у здійсненні огляду з приводу можливості зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС» на підставі того, що у МСЕК не має повноважень здійснити огляд негромадянина України є протиправними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не громадянина України МСЕК не мала повноважень оглядати. Тому видана довідка про встановлення інвалідності не дійсна, відповідно, причин для зміни інвалідності немає.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, має посвідку на постійне місце проживання в Україні НОМЕР_2 .

Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 700080 від 18.12.2017.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року № 2-0/631/368/17 встановлено факт проживання позивача на момент аварії на Чорнобильській АЕС, 26 квітня 1986 року, у с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області у зоні гарантованого добровільного відселення.

ОСОБА_1 визнано потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серія НОМЕР_3 від 11 квітня 2018 року, виданого Харківської обласною державною адміністрацією.

Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні № 64 від 12 березня 2019 року розглянула звернення ОСОБА_1 та надала експертний висновок від 15.03.2019 № 2373, відповідно до якого встановила, що захворювання позивача пов`язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернувся до КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" для здійснення огляду з приводу можливості зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС». Міжрайонна спеціалізована цереброваскулярна МСЕК, структурний підрозділ відповідача, розпочала здійснювати дії щодо проведення медико-соціальної експертизи, про що свідчить запит міжрайонної спеціалізованої цереброваскулярної МСЕК до Красноградської міжрайонної МСЕК.

КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" звернувся до ДУ «Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з метою отримання консультативного висновку щодо можливості зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС».

Відповідно до консультативного висновку ДУ «Українського державного науково- дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» № 88 від 26.06.2019 КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" роз`яснено, що у МСЕК не має повноважень оглядати не громадян України та встановлювати відсотки втрати працездатності категорії постраждалих, яка зазначена у висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України на засіданні № 64 від 12 березня 2019 року.

КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи", керуючись консультативним висновком ДУ «Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» № 88 від 26.06.2019, відмовив позивачу у здійсненні огляду з приводу можливості зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС» на підставі того, що у МСЕК не має повноважень здійснити огляд та встановити відсотки втрати працездатності не громадянам України, що підтверджується листом КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" від 19.07.2019 № 01-13/692.

Вважаючи протиправними дії КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи", що полягають у відмові йому у здійсненні огляду з приводу можливості зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС», позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Загальні положення про медико-соціальну експертизу визначені Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 06.10.2005 р.

Відповідно до положень ст. 7 Закону № 2961-IV медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами. Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема, ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2961-IV дія цього Закону поширюється, зокрема, на осіб з інвалідністю з числа іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, та осіб, яких визнано біженцями чи особами, які потребують додаткового захисту, якщо інше не передбачено законами України чи міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, на позивача, як іноземця, який постійно проживає в Україні на законних підставах, поширюється дія Закону № 2961-IV, зокрема положення, які встановлюють право особи на звернення до медико-соціальної експертної комісії щодо проведення медико-соціальної експертизи та відповідний обов`язок медико-соціальної експертної комісії.

Отже, ОСОБА_1 , як особа, що має встановлений стійкий розлад функцій організму, має право на здійснення огляду медико-соціальною експертною комісією, а відповідач був зобов`язаний провести зазначений огляд.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. З Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-УІ від 22.09.2011 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Конституція, закони чи міжнародні договори України не встановлюють винятків для іноземців щодо здійснення медико-соціальної експертизи уповноваженими на те органами.

Суд зазначає, що КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" раніше було визнано право позивача на здійснення огляду медико-соціальною експертною комісію, оскільки структурний підрозділ КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" міжрайонна Красноградська МСЕК встановила позивачу 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 700080 від 18.12.2017.

Судом встановлено, що КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" відмовив позивачу у здійсненні огляду МСЕК, керуючись консультативним висновком ДУ «Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» № 88 від 26.06.2019.

Однак, п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 встановлює, що консультативні висновки ДУ «Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» для комісії мають рекомендаційний характер. Отже, відповідач був не зобов`язаний ним керуватись.

Крім того, п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності встановлено, що в особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ).

З аналізу вказаного положення вбачається, що направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності до клініки Українського державного науково- дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) можуть лише Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ, в той час як вирішенням питання про встановлення позивачу інвалідності займалася міжрайонна спеціалізована цереброваскулярна МСЕК. Крім того, КЗОЗ "Обласний центр медико- соціальної експертизи" звернувся до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) з метою надання консультативного висновку, а не для проведення медико-соціального експертного обстеження.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до п. 4 Положення про медико-соціальну експертизу затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Згідно з п. 5 Положення про медико-соціальну експертизу комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Відповідно до п. 11 Положення про медико-соціальну експертизу міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребують в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Згідно з п. 16 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 комісія визначає ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою для осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідної категорії та експертного висновку міжвідомчої експертної комісії.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач мав повноваження та був зобов`язаний здійснити медико-соціальну експертизу та встановити позивачу ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою, а тому суд приходить до висновку, що порядок, за яким зобов`язаний діяти відповідач, повинен відповідати вимогам законності, однак відповідач порушив зазначений принцип.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» провести медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС» та визначити ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» провести медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС» та визначити ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Літературна, буд. 6, м. Харків, 61058, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відмови у проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС».

Зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» провести медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо зміни причини інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС» та визначити ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 25 листопада 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов