Справа № 460/2962/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2019 року м. Рівне №460/2962/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування позивачу збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 % заробітку, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності з 1 січня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75 % заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, та перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. Позивач вказує, що на виконання постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 6 липня 2017 року в справі № 565/939/17 відповідачем був проведений перерахунок його пенсії за віком з 3 квітня 2017 року із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75%, на підставі норми пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, з 1 жовтня 2017 року відповідач виплачує пенсію позивачу без врахування підвищення, передбаченого пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З листа відповідача від 20 вересня 2019 року за № Я-1061/07.1-59, позивачу стало відомо, що таке зменшення розміру його пенсії останній мотивує тим, що 11 жовтня 2017 року у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VII, яким норму пункту 2 статті 56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим позивач більше немає права на виплату вказаного виду підвищення. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки зміни, що внесенні до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вказаним вище Законом набрали чинності після набуття позивачем права на збільшення розміру пенсії. З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що дійсно на виконання постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 6 липня 2017 року в справі № 565/939/17 був проведений перерахунок пенсії позивача з врахуванням підвищення, передбаченим пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Разом з тим, відповідач звертає увагу на те, що 11 жовтня 2017 року у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VII, яким норму пункту 2 статті 56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"». Таким чином, з 1 жовтня 2017 року розмір пенсійної виплати позивача визначений відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також, відповідач звернув увагу на те, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки пенсія є щомісячним платежем та про порушення свої прав позивач мав дізнатися у наступному місяці після того як відбулася зміна розміру його пенсії. З огляду на вказане, відповідач стверджує, що в спірних правовідносинах він діяв в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тобто не порушуючи вимог статті 19 Конституції України, а тому просить відмовити в задоволенні позовної заяви повністю.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

24 жовтня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

25 жовтня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 листопада 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією 15 червня 2007 року.

З 28 серпня 2006 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, розмір якої визначений за нормами частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

6 липня 2017 року Кузнецовським районним судом Рівненської області ухвалено постанову в адміністративній справі № 565/939/17, якою зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку, на підставі частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 3 квітня 2017 року і виплачувати у такому розмірі до припинення передбачених законодавством підстав для проведення такої виплати.

На виконання вказаного вище судового рішення Володимирецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області був проведений перерахунок пенсії позивача з 3 квітня 2017 року з врахуванням вимог частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не заперечується учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті.

6 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, повідомити чи проводиться наразі нарахування йому пенсії з врахуванням постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 6 липня 2017 року в справі № 565/939/17 та чи нараховується доплата за понаднормовий стаж на підставі норм частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 19 липня 2019 року за № Я-1061/07.1-59 відповідач повідомив позивачу, що виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсій без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача пенсії. Так, 11 жовтня 2017 року у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VII, яким норму пункту 2 статті 56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим позивач більше немає права на виплату вказаного виду підвищення. Тому, з 1 жовтня 2017 року проведений перерахунок пенсії позивача без врахування такого підвищення.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, відхиляється судом як безпідставне та необґрунтоване, з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказує, що про порушення своїх прав він дізнався після отримання листа відповідача від 20 вересня 2019 року за № Я-1061/07.1-59.

Таким чином, перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався саме з моменту отримання позивачем вказаного листа. Враховуючий, що позивач звернувся до суду з даним позовом 23 жовтня 2019 року, тому суд вважає, що строк звернення до суду ним пропущений не був.

Посилання відповідача на те, що пенсія є щомісячним платежем та про порушення свої прав позивач мав дізнатися у наступному місяці після того як відбулася зміна розміру його пенсії, суд вважає безпідставним, оскільки з інформації про розмір фактично виплаченої пенсії позивачу не могло стати відомо про те, що її обчислення проводилося без врахування підвищення, передбаченого пунктом 2 статті 56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про порушення його прав до отримання листа від 20 вересня 2019 року за № Я-1061/07.1-59 відповідачем суду не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1058 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє прийти до висновку, що законодавцем надано право особі обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058, або спеціальним Законом № 796.

Так, згідно з пунктом 2 статті 56 № 796, в редакції, чинній на момент ухвалення Кузнецовським районним судом Рівненської області постанови від 6 липня 2017 року в адміністративній справі № 565/939/17, право на пенсію в повному розмірі мали громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку

Суд звертає увагу на те, що з 11 жовтня 2017 року у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148), яким внесені зміни до Закону № 796. Зокрема, пункт 2 статті 56 Закону № 796 доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказані вище зміни до Закону № 796 застосовуються з 1 жовтня 2017 року (пункт 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148).

Таким чином, пунктом 2 статті 56 Закону № 796, в редакції, яка застосовується з 1 жовтня 2017 року, передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Аналіз вказаних вище норм права свідчить на користь того, що з моменту ухвалення Кузнецовським районним судом Рівненської області постанови від 6 липня 2017 року в адміністративній справі № 565/939/17 правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон № 796 пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений пунктом 2 статті 56 вказаного Закону, з призначенням пенсії на умовах визначених частиною другою статті 27 Закону № 1058.

Оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058, а залишився на пенсії за віком на умовах частини першої статті 27 Закону № 1058, тому на думку суду, відповідач правомірно припинив виплату позивачу передбаченого пунктом 2 статті 56 Закону № 796 збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

Суд наголошує, що у зв`язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин, відповідач позбавлений можливості виплачувати позивачу передбачене пунктом 2 статті 56 Закону № 796 збільшення пенсії згідно з постановою Кузнецовського районного суду Рівненської області від 6 липня 2017 року в адміністративній справі № 565/939/17, в якій при вирішенні спірних правовідносин щодо нарахування та виплати позивачу збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років була застосована редакція пункту 2 статті 56 Закону № 796 до внесення змін Законом № 2148.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 жовтня 2019 року в справі № 809/627/18 (адміністративне провадження № К/9901/59503/18).

Також, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Валентина Никанорівна Великода проти України», в якому ЄСПЛ дійшов висновку про те, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. ЄСПЛ у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів правомірності своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає такі вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7, ).

Повний текст рішення складений 22 листопада 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.