Справа № 296/9180/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/9180/19

Головуючий у 1-й інстанції: Маслак В.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

25 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2019 року (повний текст якого складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича, в якому просив визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №028108 від 13.09.2019 винесеною з порушенням законодавства та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова, яка винесена за скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 1020,00 грн. є протиправною, оскільки порушення ПДР України він не скоював, а складення постанови є неправомірним. Так, позивач вказав на те, що він вимушений був зупинитися на декілька секунд, щоб забрати працівника підприємства, директором якого він є. Позивач намагався пояснити ситуацію відповідачу, що не мав наміру порушувати ПДР та здійснювати зупинку на місці, позначеному дорожньою розміткою 1.30, однак інспектор, не розібравшись в ситуації, вручив йому оскаржувану постанову.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову серії ДП18 №028108 від 13.09.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення і наявні у нього фото та відеозапис підтверджують ту обставину, що позивач здійснив зупинку на місці стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів.

22 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 13.09.2019 інспектором роти №4 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Лісовцем В.М. відносно позивача було винесено постанову серії ДП18 №028108 від 13.09.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 5).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.09.2019 о 11:10 в м.Житомирі на пр.Незалежності, 55В, водій автомобіля PEUGEOT 2008, номерний знак НОМЕР_1 , в даному випадку позивач, здійснив зупинку на місці з позначкою 5.38 з табличкою 7.17, позначеною дорожньою розміткою 1.30. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданим відповідачем відеозаписом не підтверджується сам факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем. Будь-яких інших доказів, зокрема, пояснень свідків, фотоматеріалів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не надано, відтак оскаржувана постанова винесена протиправно.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями п. 2.8. Розділу 2 ПДР України визначено, що водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

Відповідно до Розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка має таке значення: 1.30-позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Згідно з п. 7 Розділу 33.7 ПДР України табличка до дорожніх знаків 7.18 "Крім інвалідів" означає, що дія знака не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

За приписами п. 30.3 "ґ" Розділу 30 ПДР України на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки, зокрема, "Водій з інвалідністю" - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 1321, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 1521, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

В матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери відповідача, на якому зафіксовано процес складання оскаржуваної постанови відносно позивача. При цьому, позивач жодним чином не заперечував факт здійснення зупинки на місці стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів (а.с. 16).

Також в матеріалах міститься фотознімок, яким підтверджується зупинка автомобіля PEUGEOT 2008, номерний знак НОМЕР_1 на місці з позначкою 5.38 з табличкою 7.17, позначеною дорожньою розміткою 1.30 (а.с. 34).

Слід зазначити, що вказаний фотознімок долучався відповідачем на диску як додаток до відзиву на позовну заяву, однак суд першої інстанції не надав оцінку вказаному доказу та взагалі помилково вказав на відсутність будь-яких фотоматеріалів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують ту обставину, що автомобіль PEUGEOT 2008, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці, що позначена відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, то сукупність зазначених доказів, на переконання колегії суддів, вказує на те, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, а відтак постанова серії ДП18 №028108 від 13.09.2019 винесена правомірно.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича задовольнити повністю.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.