Справа № 320/860/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/860/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарлев» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарлев» звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.01.2019 № UA100110/2019/000010/2;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2019/00085.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості № UA100110/2019/000010/2 від 23.01.2019.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови Київської міської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, засобів комерційного призначення № UA100110/2019/00085.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.10.2018 між позивачем (покупець) та EGE KIRAN ITHALAT IHRACAT PAZARLAMA LTD STI (постачальник) укладено контракт № 10/2018.

Відповідно до вимог п. 1.1 розділу 1 Контракту, продавець продає покупцю продукцію за інвойсами, сформованими на основі замовлення покупця. Замовлення в електронному виді має юридичну силу.

Вартість поставленої продукції визначена в доларах США і приймається на умовах FOB Ізмір (Туреччина) або FCA Ізмір (Інкотермс 2010), (вартість упаковки, маркування, і погрузка включені у вартість товару). Ціна на поставлену продукцію може змінюватися в залежності від ціни на сировину та матеріали. Про зміну ціни продавець повинен повідомити покупця завчасно (п. п. 2.1 розділу 2 Контракту).

Згідно з положеннями п. п. 2.2 розділу 2 Контракту, загальна вартість контракту встановлюється як загальна вартість всього поставленого покупцю товару у відповідності до інвойсу за весь період дійсності цього контракту. Валютою контракту і валютою платежу вважається долар США.

Відповідно до умов п. п. 2.3 розділу 2 Контракту, покупець здійснює 30% передплати за товар, баланс 70% повинен бути виконаний після отримання копії коносаменту.

На виконання умов вказаного Контракту продавцем поставлений товар в кількості 1850 шт. (прасувальної дошки) та 2280 шт. (чохли для прасувальних дошок), разом 4130 одиниць загальною вартістю 20388,10 доларів США за рахунком-фактурою (інвойсом) № ЕХР331 від 25.12.2018.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № EXP331 від 25.12.2018, вартість товару, що постачається першою партією складає суму у розмірі - 20388,10 доларів США. Решта до сплати за товар згідно з інвойсом № EXP331 від 25.12.2018 складає 14154,85 доларів США, з урахуванням 30% передоплати, здійсненої 22.10.2018, складає 6233,25 доларів США.

За коносаментом від 31.12.2018 позивачем 03.01.2019 здійснено оплату решти 70% товару у сумі 14154,85 доларів США. На момент подачі митної декларації № UA100110/2019/109881 від 15.01.2019 товар на суму 20388,10 доларів США був оплачений у повному обсязі.

15.01.2019 позивачем до відповідача подано електронну митну декларацію № UA100110/2019/109881, якою заявлено до митного оформлення в режимі імпорт наступні товари:

1) вироби побутові з чорного металу, прасувальні дошки: 2947 - ПРАСУВАЛЬНА ДОШКА ASTER - 500 шт; 3030 - ПРАСУВАЛЬНА ДОШКА CELSO 1000 шт.; 2542 - ПРАСУВАЛЬНА ДОШКА POIS - 350 шт. Країна виробництва - TR. Виробник - GRANIT DAYANIKLI TUKETIM MALLARI URETIM PAZARLAMA SAN.VETIC.LTD.STL. Торгова марка - домовий. Країна виробник: TR. Вага брутто (кг) 9912,5;

2) чохли для прасувальних дошок: 2246 - МЕТАЛІЗОВАНИЙ ЧОХОЛ для прасувальної дошки 50 поліестер, 50% бавовна - 2280 шт; Виробник: GRANIT DAYANIKLI TUKETIM MALLARI URETIM PAZARLAMA SAN.VE TIC.LTD.STI. Торгівельна марка: Granit. Країна виробництва - TR.; вага брутто (кг) 798.

На підтвердження митної вартості вказаних товарів, позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією № UA100110/2019/109881, відповідно до вимог МК України подано наступний перелік наявних у нього документів, а саме: зовнішньоекономічний контракт від 10 жовтня 2018 року № 10/2018; прайс-лист виробника товару від 1 липня 2018 року б/н; договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 2018/04/16 від 16 квітня 2018 року; довідку про транспортні витрати № 1101/01 від 11 січня 2019 року; платіжне доручення в іноземній валюті від 22 жовтня 2018 року № б/н; платіжне доручення в іноземній валюті від 3 січня 2019 року № б/н; експертний висновок Київської ТПП № Ц-12 від 14 січня 2019 р.; рахунок-фактура (інвойс) № ЕХР331 від 25 грудня 2018 р.; рахунок (проформаінвойс) № ЕХР204-2018 від 3 жовтня 2018 р.; пакувальний лист № ЕХР331 від 25 грудня 2018 р.; коносамент № ARKIZM від 31 грудня 2018 р.; сертифікат походження № С 0732036 від 27 грудня 2018 р.; експортна декларація №18350300ЕХ218866 від 26 грудня 2018 р. з додатком; калькуляції ціни «Дошка для прасування ASTER (PAPATYA)» вих. №18008100 від 25 грудня 2018 р. (переклад) та сканкопія оригіналу; калькуляції ціни «Дошка для прасування CELSO (BORA)» вих. № 18008101 від 25 грудня 2019 р. (переклад) та сканкопія оригіналу; калькуляції ціни «Дошка для прасування POIS (JUMBO)» вих. №18008102 від 25 грудня 2019 р. (переклад) та сканкопія оригіналу; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/44345 від 26 жовтня 2018р.; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/44513 від 26 жовтня 2018 р.; експертний висновок Київської торгово-промислової палати №Ц-12 від 14 січня 2019 р. (допов); лист від виробника GRANIT DAYANIKLI TUKETIM MALLARI URETIMPAZARLAMA SAN.VE TIC.LTD.STI. від 25 грудня 2018 р.

Відповідач за наслідками розгляду поданих документів, направив товариству електронне повідомлення від 22.01.2019, у якому зазначив: «Керуючись положеннями частини 1, 2, З статті 53 Митного кодексу України, враховуючи, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, яка підлягає сплаті, необхідної для підтвердження відомостей про митну вартість товарів, та враховуючи виявлені розбіжності, а саме: довідка про транспортні витрати видана іншим перевізником, ніж зазначений у коносаменті, сума попередньої оплати за умовами проформи не відповідає фактичній передоплаті, термін дії зовнішньоекономічного контракту закінчився 31 грудня 2018 р., наданому висновку щодо вартісних характеристик виробник товару не відповідає виробнику відповідно відомостей у графі 31.

Надалі, 23.01.2019 на виконання запиту митного органу, товариство направило відповідачу додаткові документи, а саме: письмові пояснення б/н від 23 січня 2019 року (зазначивши, що контракт від 10 жовтня 2018 року № 10/2018 не припиняв своєї дії, так як, згідно з п. 6.3 вказаного контракту, визначено - «...Якщо жодна із сторін не повідомляє про розірвання Контракту, то його умови продовжуються на наступний рік»); щодо довідки про транспортні витрати - надав копію договору надання послуг № 181028 від 19 жовтня 2018 р., укладеного між ТОВ «АГРОС-ТРАНС-СЕРВІС» (експедитором) та ТОВ «АРКАС-Україна», яке є агентом іноземної сухохідної лінії «ARKASline», безпосереднім перевізником, залученим згідно з умовами п. 2.1.4 договору № 2018/04/16; надав пояснення, що товар, який поставляється, є 100% оплаченим, зазначивши порядок розрахунків, та надав доповнений (виправлений) експертний висновок Київської ТПП № Ц-12 від 14 січня 2019 р. із зазначення саме виробника товару, який постачається за контрактом. Додатково, надав інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини - графіку зміни цін на біржі LME з 18 січня 2018 р. по 23 січня 2019 р.

23.01.2019 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості № UA100110/2019/000010/2, яким застосовано резервний метод для визначення митної вартості товару, у п. 33 якого, зазначено, що надані відповідно до вимог статті 53 Кодексу документи, не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару, відповідачем також прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100110/2019/00085.

Позивачем, відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, використано можливість випуску товару у вільний обіг, шляхом надання гарантій та подачі ВМД від 23.01.2019 № UA100110/2019/0000110/2.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням митного органу щодо коригування митної вартості та карткою відмови, оскільки товариством подано відповідачу всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, а також інші супровідні до товару документи, а відповідачем, в свою чергу, не наведено переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості заявленого до декларування товару, з оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягає неможливість визначення митної вартості за основним методом, на підставі поданих документів, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість;

- позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу (здійснення митної формальності - «митне оформлення») на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного ч. 2 ст. 53 МК України;

- з рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2019 слідує, що у ньому зазначено лише номер та дата митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України. (ст. 1 МК України)

Згідно з п. 2 параграфу (а) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до п. 2 параграфу (b) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, під поняттям «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з п. 2 параграфу (с) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до положень ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами ч. 1 ст. 51 МК України, передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 8, 9 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимоги ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 54 МК України, передбачають, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно з ч. ч. 1, 7, 8, 9 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з нормами ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Тож, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але зазначені повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені приписи митного законодавства зобов`язують суб`єкта владних повноважень зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також у достатній мірі обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, і лише за умови наявності сумнівів у повності/достовірності інформації, наданої декларантом, які мають певне вираження, тобто, можуть бути обгрунтовані/доведені, а не загальні, лише з посиланням на наявність права митного органу перевіряти задекларовані суб`єктом господарювання зобов`язання.

Так, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). У свою чергу, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Варто звернути увагу на те, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2, 5-8 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Положеннями п. 10 ст. 58 МК України, встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів. 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Таким чином, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

У свою чергу, матеріали справи містять докази того, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного ч. 2 ст. 53 МК України. Відповідачем під час розгляду справи не було доведено відсутності надання стороною позивача конкретного документу, відсутність якого перешкоджає прийняттю обгрунтованого рішення, оскільки у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Щодо довідки про транспортні витрати, колегія суддів звертає увагу на теке.

16.04.2018 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОС-ТРАНС-СЕРВІС» укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 2018/04/16.

Відповідно до п. п. 1.1. розділу 1 договору, визначено, що цей договір регулює взаємовідносини сторін при транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів, які належать клієнту та які пред`являються клієнтом для транспортно-експедиторського обслуговування експедитору. Клієнт доручає експедитору за винагороду організувати транспортно-експедиторське обслуговування та організацію сухопутного і морського перевезення вантажу в ISO-стандартних морських контейнерах через морський торговельний порт. (п. п. 1.2 розділу 1 договору)

Згідно з вимогами п. п. 2.1.1 розділу 2 договору, представляти інтереси клієнта і за його дорученням діяти у взаєминах з Лініями, Портом, митними, та іншими уповноваженими організаціями в частині організації та здійснення транспортування (морської та наземної), вантажно-розвантажувальних робіт і ТЕО вантажу клієнта.

На виконання вказаного договору, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОС-ТРАНС-СЕРВІС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРКАС-УКРАЇНА», яка є агентом іноземних судоходних ліній «ARKAS line» укладено договір надання послуг № 181028 від 191.0.2018, яким в п. 1.1 розділу 1 визначено, що в рамках діючого договору замовник уповноважує виконавця, в виконавець за плату приймає на себе зобов`язання по організації і виконанню від імені, по дорученню і за рахунок замовника операції, пов`язаних з морськими і змішаними перевезеннями, транспортно-експедиторським обслуговуванням експертно-імпортних і транзитних вантажів, які перевозяться в контейнерах стандарту .

На виконання договорів, Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОС-ТРАНС-СЕРВІС» надано позивачу довідку № 1101/1 від 11.08.2019 про суму транспортних витрат на доставку товарів для дому в контейнері, яка видана належним перевізником - Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОС-ТРАНС-СЕРВІС», яке виконувало договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 2018/04/16 від 16.04.2018, що вказує на помилковість твердження сторони відповідача про те, що вказана довідка видана іншим перевізником, ніж зазначений у коносаменті. Слід констатувати, що ланцюг транспортування товару за наданими документами підтверджує доводи позивача.

В частині висновків контролюючого органу про те, що сума попередньої оплати за умовами проформи не відповідає фактичній передоплаті, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Апелянт звертає увагу на те, що сума попередньої оплати за умовами проформи не відповідає фактичній передоплаті, а саме, сума, викладена в банківському розрахунку за 22.10.2018 - 12466,50 USD та за 03.01.2019 - 14154,85 USD (оплата по Контракту № 10/2018 від 10.10.2018), не відповідає вартості товару, викладеному в інвойсі (20388,10 USD), а тому, умови здійснення оплати за товар, наведені в інвойсі, не відповідають умовам здійснення оплати за товар.

Згідно з п. п. 2.3 розділу 2 Контракту, покупець здійснює 30% передплати за товар, баланс 70% повинен бути виконаний після отримання копії коносаменту. Загальна сума, визначена у проформі № ЕХР204-2018 від 03.10.2018, складає - 41555,00 доларів США. Платіжним дорученням в іноземній валюті від 22.10.2018 товариством здійснено на користь іноземного контрагента сплату 30% передоплати у розмірі 12466,50 доларів США.

За домовленістю сторін, постачання товарів повинно здійснюватись партіями (частинами), попередньо 2 (двома) контейнерами.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № ЕХР331 від 25.12.2018, вартість товару, що постачається першою партією складає суму у розмірі 20388,10 доларів США.

Решта до сплати за товар згідно з інвойсом № ЕХР331 від 25.12.2018 складає - 14154,85 доларів США, з урахуванням половини 30% передоплати, яка здійснена позивачем 22.10.2018, а саме - 6233,25 доларів США.

Відповідно до положень коносаменту від 31.12.2018, товариством 03.01.2019 було здійснено оплату решти 70% товару у сумі 14154,85 доларів США, з огляду на що, на момент подачі митної декларації товар, що поставлявся першою партією на суму 20388,10 доларів США був 100% оплаченим.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що обставини, які стосуються сплати коштів за товар підтверджують лише сам факт сплати коштів за замовлений товар і не повинні ставити під сумнів заявлений метод визначення митної вартості товару, підтримується колегією судді та є правильним.

Стосовно вказівки контролюючого органу на те, що термін дії зовнішньоекономічного контракту закінчився 31.12.2018, колегія суддів зауважує, що згідно п. п. 6.3 розділу 6 Контракту, сторонами було передбачено, що контракт вступає в силу з моменту його підписання і дійсний до 31.12.2018, проте, в ньому ж і передбачено опція - якщо ні одна з сторін не повідомила про розірвання Контракту, то його умови продовжуються на наступний рік. Тобто, сторони домовились про початковий термін дії Контракту, при цьому, передбачивши та відобразивши можливість його пролонгації на наступний визначений період.

Щодо доводів митного органу про те, що у наданому позивачем висновку щодо вартісних характеристик, виробник товару не відповідає виробнику відповідно відомостей у графі 31, необхідно зважити на таке.

Матеріали справи підтверджують, що декларантом до відповідача було подано Експертний висновок Київської торгово-промислової палати № Ц-12 від 14.01.2019, в абз. 1 п. 6 якого зазначено, що згідно документів, наданих замовником, встановлено, що предметом імпорту на територію України є дошки для прасування ASTER розмір - 110х33см, СELSO розмір - 120х38см, РOIS pозмір - 125x42,5см дошки оснащені: матеріал корпусу - метал; фарба антистатична порошкова; чохол 50%; бавовна, 50% поліестер; механізм фіксації та регулювання висоти дошки; протиковзові ковпачки; виробництва компанії EGE KIRAN ITHALAT IHRACAT PAZARLAMA LTD STI (Tуpеччина), що одержуються, відповідно до Контракту №10/2018 від 10.10.2018 з Туреччини.

Проте, позивачем самостійно було виявлено помилку в експертному висновку, у зв`язку з чим, до відповідача було подано уточнений Експертний висновок Київської торгово-промислової палати № Ц-12 від 14.01.2019 (із зазначенням, хто є виробником, а хто є постачальником продукції).

Так, слід врахувати, що згідно з абз. 1 п. 6 вказаного висновку, було доповнено - виробництва компанії GRANIT DAYANIKLI TUKETIM MALLARI URETIMPAZARLAMA SAN.VE TIC.LTD.STI., що постачаються дочірньою компанією компанії EGE KIRAN ITHALAT IHRACAT PAZARLAMA LTD STI (Tуpеччина), що одержуються, відповідно до Контракту № 10/2018 від 10.10.2018 з Туреччини.

Разом з тим, у суду відсутні будь-які документи на підтвердження залучення відповідачем спеціалістів та експертів. Під час розгляду даної справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, стороною відповідача не було надано належних та достатніх доказів, які б могли поставити під сумнів висновки Київської торгово-промислової палати.

Відповідно до положень п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було досліджено, що у рішенні про коригування митної вартості товарів від 23.01.2019 № UA100110/2019/000010/2 зазначено лише номер та дата митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає достатніх підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті приписів п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Колегія суддів вважає, що митним органом не доведено факту неправильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, зважаючи на те, що всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано самим декларантом, а також додатково і на вимогу відповідача. Крім того, посилання відповідача на наявність розбіжностей не підтверджують, що останні можуть вплинути на митну вартість товару. Суд першої інстанції цілком обгрунтовано констатував, що у рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами.

За наслідком розгляду даного спору, суд має достатньо підстав стверджувати, що подані декларантом документи для митного оформлення товару цілком дають змогу встановити митну вартість товару, а тому, визначення відповідачем митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України.

Таким чином, стороною апелянта так і не було надано/наведено належних доказів, які б давали підстави для наявності на момент прийняття оскаржуваного рішення обґрунтованих сумнівів в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Отже, колегія суддів повністю підтримує висновки суду першої інстанції про те, що висновок відповідача про неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим та недоведеним, а застосування резервного методу - посилковим та таким, що не узгоджується з етапністю ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та достатніх підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 22.11.2019.