Справа № 520/10569/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 листопада 2019 р. справа № 520/10569/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Пазюри О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації (вул. Гагаріна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті грошової компенсації на придбання житла як члену сім`ї загиблого ветерана війни;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію на придбання житла як члену сім`ї загиблого ветерана війни.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 липня 2016 року в смт. Луганське Бахмутського району Донецької області при виконанні військового завдання, перебуваючи в зоні АТО , батько позивача, ОСОБА_4 , помер, про що 03 серпня 2016 року виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області зроблено актовий запис № 18. Управлінням соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації 02 вересня 2016 року позивачу видане посвідчення серії № 086821 про право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни. На момент смерті батька позивач була неповнолітня, проживала разом з матір`ю, мати займалась оформленням всіх документів та пільг, передбачених законодавством України. На сьогодні позивач звернулась до відповідача з приводу отримання грошової компенсації на придбання житла, однак відповідач навіть не прийняв від позивача документи для оформлення належним чином заяви. 03 вересня 2019 року позивач отримала лист, яким роз`яснено, що вона втратила право на отримання грошової компенсації. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому вказано, що Управління не наділено правом відмови у виплаті грошової компенсації на придбання житла як члену сім`ї загиблого ветерана війни, так як рішення про відмову приймає Комісія щодо розгляду заяв членів сімей осіб. які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації відповідно до норм діючого законодавства.

Процесуальним правом надати відповідь на відзив позивач не скористалась.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, що не заперечувалось представниками сторін, що 29 липня 2016 року в смт. Луганське Бахмутського району Донецької області при виконанні військового завдання, перебуваючи в зоні АТО , батько ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , помер, про що 03 серпня 2016 року виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області зроблено актовий запис № 18.

Управлінням соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації 02 вересня 2016 року ОСОБА_5 видане посвідчення серії НОМЕР_2 про право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни.

09 вересня 2017 року ОСОБА_5 шлюб з ОСОБА_1 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується актовим записом про шлюб №120 від 09.09.2017, здійсненим Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації із заявою від 12.08.2019, в якій вказало, що вона має право на отримання гарантованого державою житла або виділення коштів на його купівлю, але їй було відмовлено (усно) у цьому праві з посиланням на те, що коли позивач зверталась за наданням житла, вона вже була заміжня. У заяві позивач просила надати їй обґрунтовану відповідь, внаслідок чого їй відмовлено у праві на надання житла з посиланням на відповідну норму закону.

Листом №К-12 від 03.09.2019 Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації повідомило позивача, що відповідно до Порядку з 21.10.2016 (дата набрання чинності постанови) до 31.10.2016 (дата повноліття позивача) позивач відносилась до II категорії черговості на отримання грошової виплати. За цей період звернень щодо виплати грошової компенсації на отримання житла від законного представника (матері) позивача не надходило.

З 31.10.2016 до 09.09.2017 позивач відносилась до IV категорії черговості на отримання грошової виплати, звернень від позивача за цей період до управління також не надходило.

У листі відповідач зазначає, що 09.09.2017 позивач втратила право на отримання грошової допомоги в зв`язку з одруженням (свідоцтво про шлюб від 09.09.2017р. серія НОМЕР_3 ).

Не погоджуючись із наданою відповіддю, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, визначено Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, статус яким надано відповідно до абзаців п`ятого - восьмого пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - особи, які загинули (пропали безвісти), померли) і які перебувають на квартирному обліку, за категоріями у такій черговості: 1) категорія I - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір`ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, немає дітей (в тому числі усиновлених); 2) категорія II - малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (в тому числі усиновлені), які на день її смерті проживали окремо від матері (батька), якщо особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, на день смерті розлучена або не розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не позбавлена (не позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла; 3) категорія III - батьки особи, яка загинула (пропала безвісти), померла; 4) категорія IV - повнолітні діти, які не мають (не мали) своїх сімей; 5) категорія V - повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства та мають свої сім`ї; 6) категорія VI - повнолітні діти, обоє батьків яких загинули (пропали безвісти), померли; 7) категорія VII - дружина (чоловік) особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, яка (який) на момент загибелі (пропажі безвісти), смерті особи позбавлена (позбавлений) батьківських прав щодо малолітніх та / або неповнолітніх дітей особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (у тому числі усиновлених), або не позбавлена (не позбавлений) батьківських прав, але малолітні та/або неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (у тому числі усиновлені), проживають окремо від дружини (чоловіка).

Відповідачем не заперечувалось, що позивач на момент смерті батька та набрання чинності Порядком відносилась ІІ категорії черговості, з моменту повноліття - до IV категорії черговості. При цьому відповідач зазначає, що позивач таке право втратила внаслідок укладення нею шлюбу.

Відповідно до пунктів 5-6 Порядку за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її створення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія). До складу комісії входять представники виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, громадських організацій, які об`єднують ветеранів антитерористичної операції (за їх згодою).

До повноважень комісії належить: перевірка наявності у особи статусу члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю; визначення категорії особи як члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла; перевірка складу сім`ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації; перевірка наявності майнових прав на нерухоме майно членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю, а також всіх членів родини, на яких розраховується грошова компенсація, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про виплату грошової компенсації.

Судом встановлено, що Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 08.11.2016 № 481 утворено комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення та затверджено її склад.

Тобто, саме така Комісія має право приймати рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації у межах спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що судження відповідача про те, що позивач втратила право на отримання грошової допомоги в зв`язку з одруженням юридичного значення у межах спірних правовідносин не мають, при цьому суд зазначає, що інформування позивача про наявність чи відсутність у неї певного права неуповноваженим на те органом хоча й не створюють для позивача юридичних наслідків, однак свідчать про недотримання відповідачем вимог ст.19 Конституції України.

Суд також зазначає, що законодавцем не визначено, що право на отримання грошової компенсації позивач може втратити за умови настання певних подій (у даному випадку - одруження), оскільки статус члена сім`ї загиблого ветерана війни та, відповідно, право на отримання грошової компенсації за ІІ категорією черговості позивач набула за настання певних умов, а саме смерті батька на момент, коли вона була неповнолітньою, про що також свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 .

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З огляду на такі приписи Основного закону суд приходить до висновку про те, що відповідачем зроблено хибні висновки про те, що позивач втратила право на отримання грошової компенсації у зв`язку із одруженням, окрім того, такі висновки зроблено поза межами повноважень відповідача, лист відповідача № К-12 від 03.09.2019 не є актом індивідуальної дії у розумінні приписів КАС України.

Однак, з огляду на принцип юридичної визначеності у межах спірних правовідносин, суд зважає також і на той факт, що із заявою, оформленою відповідно до вимог пунктів 7-8 Порядку, позивач до уповноваженого органу не зверталась. Доказів протилежного до суду не надано.

Заява позивача від 12.08.2019 у розумінні вищенаведених пунктів Порядку не є заявою про призначення грошової компенсації. В свою чергу лист відповідача № К-12 від 03.09.2019 за своєю правовою природою не є рішенням щодо відмови у призначенні грошової компенсації.

Також до суду не надано доказів того, що у межах спірних правовідносин уповноваженими на те суб`єктами вчинялись дії, передбачені пунктами 10-13 Порядку.

З огляду на такі обставини суд приходить до висновку про відсутність рішення Комісії як компетентного органу про відмову в призначенні грошової компенсації, а тому і порушеного права позивача у такій категорії правовідносин, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд зазначає, що п.18 Порядку передбачає право заявника оскаржити рішення комісії про відмову в призначенні грошової компенсації до суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації (вул. Гагаріна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 25 листопада 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов