Справа № 1.380.2019.003785
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9898/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізко І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі за його позовом Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 14 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії комісії Міністерства оборони України (що підтвердженні у його листі від 25 червня 2019 року № 6511) щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велися бойові дії;

скасувати протокол комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 31 травня 2019 року № 69, затвердженого т.в.о. Міністром оборони України 03 червня 2019 року;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150 % прожиткового мінімуму (станом на дату позову).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 1.308.2019.003785 у задоволені позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, викладене у формі протоколу від 10 липня 2015 року № 458, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача. Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 33 протоколу № 69 від 31 травня 2019 року, винесене відповідно до норм законодавства.

Вимоги позивача про зобов`язання Міністерства оборони України виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є похідними і також задоволенню не підлягають.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просить його скасувати та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому зазначає, що подані ним документи для призначення одноразової грошової допомоги повністю підтверджують його право на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом на підставі матеріалів справи, ОСОБА_1 з 09 листопада 1981 року по 13 грудня 1983 року проходив військову службу в Збройних Силах колишнього СРСР та брав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан у складі військової частини пп НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 10 липня 2015 року № 458 поранення ОСОБА_1 пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

ОСОБА_1 з 23 грудня 2015 року вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з тим, що поранення, контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що видано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 898476.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА за № 845127 від 03 січня 2019 року за наслідками повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з тим, що поранення, контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Як слідує з позовної заяви, 01 лютого 2016 року позивач звертався у Львівський обласний військовий комісаріат із заявою та пакетом документів з приводу призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 23 травня 2016 року, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

За результатами розгляду даного звернення Львівський обласний військовий комісаріат листом від 02 червня 2016 року за № 5619 повідомив позивача про те, що у поданих позивачем документах немає довідки, що свідчить про причини та обставини травми, та документи не можуть бути повторно надіслані на розгляд комісії у Департамент фінансів Міністерства оборони України.

27 березня 2019 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та пакетом документів з приводу призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для винесення рішення документи були скеровані на розгляд у Департамент фінансів Міністерства оброни України.

Як слідує з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31 травня 2019 року № 69, ОСОБА_1 не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Окрім того, було вказано, що висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 08 липня 2015 року № 1024, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 10 липня 2015 року № 458, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва).

За результатами розгляду даного звернення Львівський обласний військовий комісаріат листом від 25 червня 2019 року № 6511 повідомив позивача про те, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем не подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Не погодившись з таким рішенням Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 41 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Як встановлено частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Закону, 25 грудня 2013 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-ХІІ.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

У зазначеній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказана правова позицію Верховного Суду враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.

Виходячи із наведеного слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08 липня 2015 року № 1024 вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто ймовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1987 під час проходження служби в Афганістані.

Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії від 10 липня 2015 року № 458, він постановлений на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1024 від 08 липня 2015 року, у якому відомості про обставини поранення встановлені зі слів позивача.

З огляду на наведене, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не додав документу, який би свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Військово-лікарської комісії від 10 липня 2015 року № 458, викладене у формі протоколу, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення відповідача прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.003785 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко