Справа № 160/9237/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року Справа № 160/9237/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Дніпровської міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
23.09.2019 року Дніпровська міська рада звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в я кому просить суд:
- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 11.09.2019 року № 59663249 у розмірі 5100,00 грн.
Ухвалою суду від 30.09.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Дніпровської міської ради про відстрочення сплати судового збору та залишено позовну заяву без руху, оскільки адміністративний позов не відповідав вимогам ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 21.10.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог ст. 12, ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з постановою відповідача від 11.09.2019 року ВП № 59663249 про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн., з наступних підстав.
Також позивач посилається на вимоги ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених, законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Окрім того, позивач зазначає, що при винесенні постанови державним виконавцем зазначено, що з системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно вищезазначеним Законом. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено. Проте, за поясненням позивача, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження, має право: звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.
Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує вчинити боржника певні дії, у вигляді накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення. Позивач зазначає, що боржник за виконавчим провадженням повідомив державного виконавця про неможливість виконання рішення з поважних причин.
За вказаних обставин позивач вважає, що постанова державного виконавця від 11.09.2019 року ВП № 59663249 про накладення штрафу підлягає скасуванню.
Відповідач, у встановлений судом строк, заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову, відповідач зазначив, що позивач повідомив своїм листом відповідача, що Дніпровська міська рада звернулась до Міжнародної благодійної організації «Фонд Східна Європа» з питанням про надання роз`яснення про можливість відновлення електронної петиції. Відповідно до листа від 15.04.2019 року №124 Фонд Східна Європа повідомило позивача, що єдина система місцевих петицій e-dem.in.ua не дозволяє місцевому модератору повертати відхилені петиції. Рекомендовано звернутися до автора петиції з пропозицією надати її ще раз, після модерації вона буде доступна для збору підписів протягом встановленого строку.
Проте, в межах примусового виконання виконавчого провадження з`ясовано, що Благодійна організація «Фонд Східна Європа» повідомила про відсутність технічної можливості, в даному випадку у Дніпровської міської ради зареєструвати і оприлюднити петицію про звільнення екс-командира підрозділу «Беркут» ОСОБА_1 з посади директора КП «Муніципальна поліція».
Вимогами ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Крім того, питання щодо відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення врегульовані ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України.
За поясненнями відповідача, в даному випадку боржником не вжиті жодні заходи щодо його виконання. Зазначене рішення, яке підлягає виконанню є зобов`язального характеру, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, у зв`язку з чим організація його виконання визначена ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв`язку з цим, державним виконавцем на боржника накладено штраф у сумі 5100,00 грн. про що, 11.09.2019 року винесена постанова про накладення штрафу. Пунктом 2 вказаної постанови, в дотримання вимог ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» боржника зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, проте, позивачем рішення фактично, у повному обсязі не виконано, причини поважності його невиконання не виявлені.
За вказаних обставин відповідач зазначає, що вбачається невиконання без поважних причин боржником рішення та обов`язків сторони (боржника) виконавчого провадження, тому, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України, в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов наступних висновків.
29.07.2019 року відкрито виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова. Вказаною постановою, в дотримання вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», боржнику зазначено про необхідність виконання рішення протягом 10 робочих днів.
Також позивач повідомив, що рішенням Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року №55/22 змінено найменування Комунального підприємства «Муніципальна поліція» Дніпровської міської ради на Комунальне підприємство «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради.
11.09.2019 року відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої, на позивача за невиконання рішення суду накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Позивач, не погодившись з діями відповідача та винесеною постановою про накладення штрафу, звернувся до адміністративного суду з позовом. Тому, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності постанови про накладення штрафу від 11.09.2019 року у сумі 5100,00 грн. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст. 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Статтею 28 Закону № 1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження, документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Особливості порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовані статтею 63 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої та другої статті 75 Закону № 1404-VIIІ встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.
З матеріалів справи, а саме, з листа від 13.08.2019 року «Про виконання рішення суду» на адресу відповідача, вбачається, що позивач посилається на лист від 15.04.2019 року № 124 Міжнародної благодійної організації «Фонд Східна Європа», відповідно до якого єдина система місцевих петицій e-dem.in.ua не дозволяє місцевому модератору повертати відхилені петиції. Рекомендовано звернутися до автора петиції з пропозицією надати її ще раз, після модерації вона буде доступна для збору підписів протягом встановленого строку. Разом з тим, суд зазначає, що позивачем до суду не надано такого листа.
Також, з листа від 13.08.2019 року «Про виконання рішення суду» на адресу відповідача, вбачається, що позивач повідомляє відповідача, що рішенням Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року № 55/22 змінено найменування Комунального підприємства «Муніципальна поліція» на Комунальне підприємство «Муніципальна варта». Проте, позивачем до суду доказів не надано.
Проте, судом встановлено, що відповідно до Рішення Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року № 55/22, що міститься на офіційній веб-сторінці позивача, тобто є загальнодоступною, Дніпровська міська рада вирішила змінити найменування Комунального підприємства «Муніципальна поліція» Дніпровської міської ради на Комунальне підприємство «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради та затвердити статут Комунального підприємства «Муніципальна варта» у новій редакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
5) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
6) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
7) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
8) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Так, у виконавчому листі зазначено про зобов`язання Дніпровської міської ради зареєструвати і оприлюднити петицію про ліквідацію Комунального підприємства «Муніціпальна поліція» Дніпровської міської ради, суд не вбачає за можливе виконати рішення, оскільки, по-перше, у назві підприємства описка, по-друге, змінено назву підприємства на Комунальне підприємство «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради. Тому для виконання рішення суду, за приписами п.10 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може скористатися своїм правом та звернутися із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.
За вказаних обставин суд вважає, що постанова про накладення штрафу від 11.09.2019 року у виконавчому провадженні № 59663249 на Дніпровську міську раду у розмірі 5100,00 грн., є передчасною та необґрунтованою. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною постанови та її скасування.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Судовий збір, сплачений позивачем з відповідача стягненню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дніпровської міської ради до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправної та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 11.09.2019 року у виконавчому провадженні № 59663249 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Дніпровську міську раду у сумі 5100,00 грн., винесену відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26.11.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька