Справа № 360/1807/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року справа №360/1807/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Гаврищук Т. Г., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Суткової Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 р. у справі № 360/1807/19 (головуючий І інстанції Т.І. Чернявська) за позовом Адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач, МОУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 14 квітня 2017 року № 38, виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач та суд першої інстанції не врахував, що у військовому квитку позивача від 27 лютого 1996 року НОМЕР_1 у пункті 22 Які має поранення та контузії (дата та характер поранення (контузії) Розділу ІІ Відношення до військової служби мається запис про контузію головного мозку 1981 року, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан, у розділі VII Особливі відмітки міститься запис про прийняття участі в наданні інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан з 13 січня 1981 року по 22 квітня 1982 року в складі військової частини НОМЕР_2 . Отже, зазначений документ свідчить про причини та обставини поранення (контузії), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. Також, у постанові Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2016 року у справі № 812/320/16, яка набрала законної сили 25 серпня 2016 року, предметом розгляду було відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 у оформленні та направленні документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, згідно Порядку № 975, з підстав відсутності документу, що свідчить про обставини поранення.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Позивач є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІІ групи з 16.02.2015 та ІІ групи з 06 лютого 2019 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

04 березня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності відповідно до Порядку № 975 в редакції, яка діяла на момент подання заяви. До заяви, крім копії паспорту, військового квитка та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, позивачем були надані такі документи: копія посвідчення інваліда війни 3 групи; копія довідки МСЕК від 02 березня 2016 року, якою підтверджується інвалідність, яка настала внаслідок поранення; копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи; копія витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Луганський обласний військовий комісаріат листом від 15 березня 2016 року № ВСЗ-138-ОГД-46 відмовив позивачу в оформленні документів та направленні для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що для прийняття рішення по суті питання потрібен документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Тобто, відсутній документ, підтверджуючий факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2016 року у справі № 812/320/16, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року та набрала законної сили 25 серпня 2016 року, визнано неправомірною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у оформленні та направленні документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби.

Луганський обласний військовий комісаріат на виконання постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2016 року у справі № 812/320/16, відповідно до пункту 13 Порядку № 975, направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок від 21 березня 2017 року № ВСЗ-154/ОГД-46 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який з 16 лютого 2015 року визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 94, 101-105, 107-109, 110-113, 118-119, 232-234).

У висновку Луганського обласного військового комісаріату від 21 березня 2017 року № ВСЗ-154/ОГД-46 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 зазначено перелік документів, які додаються до нього: заява від 20 березня 2017 року (оригінал) на 1 арк.; згода на обробку персональних даних від 20 березня 2017 року (оригінал) на 1 арк.; висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 12 листопада 2014 року № 2006/Ж (завірена копія) на 1 арк.; витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 19 листопада 2014 року № 3631 (завірена копія) на 1 арк.; довідка до акта огляду МСЕК серія 12 ААА № 157119 від 17 лютого 2015 року (завірена копія) на 1 арк.; військовий квиток серії НОМЕР_1 (завірена копія) на 5 арк.; паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 (завірена копія) на 3 арк.; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 27 квітня 1998 року (завірена копія) на 1 арк.; посвідчення інваліда ІІІ групи серія НОМЕР_4 від 02 березня 2016 року (завірена копія) на 1 арк.; посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_5 від 26 квітня 1996 року (завірена копія) на 1 арк.; постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2016 року у справі № 812/320/16 (оригінал) на 3 арк.; ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року № 812/320/16 (оригінал) на 4 арк. (а.с. 216-234).

Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 04 листопада 2016 року за № 94 Міністерства оборони України, прийнято рішення про направлення на доопрацювання документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане вчиненням особою кримінального та адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (а.с.30).

Висновком від 21 березня 2017 року № ВСЗ-154/ОГД-46 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу Луганським обласним військовим комісаріатом знову направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України документи позивача для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення.

Рішенням Міністерства оборони України, викладеним у пункті 49 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 14 квітня 2017 року № 38, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги старшому сержанту у запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), звільненому зі строкової військової служби 04 лютого 1987 року та 16 лютого 2015 року під час первинного огляду органами медико-соціальної експертної комісії визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12 ААА № 157119 від 17 лютого 2015 року), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (а.с. 235-236).

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 04 травня 2017 року за № ВСЗ-237/ОГД-46 повідомив позивача про те, що протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 14 квітня 2017 року № 38, йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок відсутності документа, що свідчить про причини та обставини поранення (а.с. 120, 136-138).

Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 від 27 лютого 1996 року УН № 1194927, у пункті 22 Які має поранення та контузії (дата та характер поранення (контузії) Розділу ІІ Відношення до військової служби мається запис про контузію головного мозку 1981 року, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан, а також у розділі VII Особливі відмітки міститься запис про прийняття участі в наданні інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан з 13 січня 1981 року по 22 квітня 1982 року в складі військової частини НОМЕР_6 (а.с. 101-102, 221-225).

Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 12 листопада 2014 року № 2006/Ж встановлено, що при огляді ОСОБА_1 виявлено: в лобній ділянці справа від серединної лінії (0,3 х 1,6 см); на зовнішній поверхні правового плеча у середній третині (0,3 х 1,1 см); визначаються рубці подовженої форми, білуваті, неоднорідно щільні, частково спаяні з підлягаючими тканинами, втягнуті, малорухомі, що є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду та могли бути спричиненні у 1981 році (а.с. 104-104 зв., 220-220 зв.).

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 19 листопада 2014 року № 3631 поранення (контузія), які отримав старший сержант у відставці ОСОБА_1 (поранення голови, правої руки (контузія головного мозку 1981 року), ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с. 105, 219).

Згідно з довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17 лютого 2015 року серія 12 ААА № 157119 та від 02 березня 2016 року серія 12 ААА № 441055 ОСОБА_1 на період з 16 лютого 2015 року до 01 березня 2016 року та з 01 березня 2016 року до 01 березня 2018 року встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - поранення (контузія), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 94, 96, 218).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 12 листопада 2014 року № 2006/Ж та витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 19 листопада 2014 року № 3631, в обставинах цієї справи не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975, у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 2011 відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у статті 1 Закону № 2011, та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до статті 1-2 Закону № 2011, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі ) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпункт «б» частини 2 статті 16-2 цього Закону визначає, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

У відповідності до ст. 16-4 Закону № 2011, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Частиною 8 та 9 ст. 16-3 Закону № 2011 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З аналізу наведених норм вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ними під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ними обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, незалежно від часу настання інвалідності, а тому право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

У постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року (справа №21-563а14) по справі з аналогічними правовідносинами визначено, що право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, який спрямований на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Аналогічний правовий висновок у спорах цієї ж категорії висловлювався також Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року (справа № 21-446а14) та від 21.04.2015 року (справа № 21-135а15).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (пункт 19 Порядку № 975).

Отже, подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011 (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Разом з цим, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відсутність вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

При цьому, такими документами, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

У відповідності до п. 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Відповідно до п. 21.3 зазначеного вище Положення, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Згідно п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до п. 21.7 Положення № 402 постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

З огляду на викладене, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Як свідчить зміст п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.

Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 12 листопада 2014 року № 2006/Ж; витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 19 листопада 2014 року № 3631; довідка до акта огляду МСЕК серія 12 ААА № 157119 від 17 лютого 2015 року; військовий квиток серії НОМЕР_1 (завірена копія) на 5 арк.; посвідчення інваліда ІІІ групи серія НОМЕР_4 від 02 березня 2016 року; посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_5 від 26 квітня 1996 року; постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2016 року у справі № 812/320/16; ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року № 812/320/16.

Як вже зазначалось, військовий квиток позивача від 27 лютого 1996 року УН № 1194927 містить пункт 22 Які має поранення та контузії (дата та характер поранення (контузії) Розділу ІІ Відношення до військової служби в якому міститься запис «контузія головного мозку 1981 року, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан» засвідчений підписом військового комісару та печаткою Сєвєродонецького міського військового комісаріату Луганської області, у розділі VII Особливі відмітки міститься запис про прийняття участі в наданні інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан з 13 січня 1981 року по 22 квітня 1982 року в складі військової частини НОМЕР_2 , засвідчений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15-16 т.1).

Тобто, військовий квиток позивача, як військово-обліковий документ, свідчить про причини та обставини поранення (контузії) позивача, та не містить будь-яких посилань на те, що воно пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а отримане під час прийняття участі в наданні інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан в 1981 році.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд зазначає, що надані відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копіїї документів, у сукупності, містять інформацію про обставини поранення (контуції) позивача, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та є належними доказами для вирішення спору. Разом з цим, відповідачем не доведено обставини щодо отримання поранення в наслідок неправомірних дій позивача.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що позивачем надано необхідні документи передбачені Порядком № 974, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення (контузії) та відсутні будь-які докази отримання контузії позивачем в наслідок його неправомірних дій.

Таким чином, позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 16.02.2015 (дата первинного встановлення ІІІ групи) відповідно до Порядку № 975 та статей 16, 16-3 Закону № 2011 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, отже, рішення Міністерства оборони України від 14 квітня 2017 року № 38, виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, суперечить вимогам Закону № 2011.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку № 975, суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації № R. (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року випливає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те. яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли в межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Законом № 2011-ХІІ та Порядком № 975 встановлено, що рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України.

З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та документи ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону № 2011, в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 № 975 і прийняти рішення у порядок і спосіб передбачений законодавством України, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 р. у справі № 360/1807/19 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 р. у справі № 360/1807/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 14 квітня 2017 року № 38, виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та документи ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, у порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 № 975 і прийняти рішення у порядок і спосіб передбачений законодавством України з урахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 26 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць