Справа № 420/5172/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5172/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною відмову у реєстрації місця проживання №338 від 04.04.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №338 від 04.04.2019 року на звернення ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання;

- зобов`язати Молодіжненську сільську раду Овідіопольського району Одеської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Адміністративний позов обґрунтовано наступним
ОСОБА_1 , згідно з договором дарування садового будинку серія ВМР №179035 від 13.03.2010 року, прийняв безоплатно у власність садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що проживає за вказаною адресою, та іншого помешкання не має.

Позивач, згідно договору дарування серія ВМР №179037 від 13.03.2010 року прийняв безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,061 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер: :02:002:0699, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

27.02.2019 року ОСОБА_1 було знято з реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що з метою реєстрації свого місця проживання звернувся до Молодіжненської сільської ради, надавши при цьому всі необхідні документи для проведення такої реєстрації.

Листом від 04.04.2019 року №338, Молодіжненська сільська рада відмовила позивачу в здійсненні такої реєстрації, аргументуючи це тим, що садовий будинок не призначений для постійного проживання в ньому.

Позививач зазначає, що звернувся до інженера з інвентаризації нерухомого майна для підтвердження відповідності вказаного будинку до державних будвельних норм.

Висновком №288 від 04.07.2019 року інженера з інвентаризації нерухомого майна, встановлено що садовий будинок АДРЕСА_3 відповідає наступним вимогам: за розмірами площі житлових кімнат - 2.24 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки»; по ширині приміщень: житлових кімнат; «п.3.1.1.6 Методичних вказівок по здійсненню державного санітарного нагляду за пристроєм і утриманням житлових будинків»; по висоті приміщень - п.2.9 ДБН В. 2.2.-15-2005; за складом приміщень - п.2.22 ДБН В. 2.2-15-2005; за наявності природного освітлення і провітрюваних житлових кімнат та кухні п.п.3.4, 3.6 ДБН В. 2.2-15-2005; за наявності інженерного обладнання - п.п. 5.13, 5.23, 5.28ДБН В. 2.2.-15-2005; за лінійними розмірами дверних прорізів - п.5.27 ДБН В. 1.1-7-2002; по несучій здатності СниП 3.03.01-87 «Несучі та огороджувальні конструкції».

На підставі натурного обстеження, інженером з нерухомого майна ОСОБА_2 зроблено висновок, що садовий будинок АДРЕСА_3 фактично є житловим будинком з господарчими спорудами.

Позивач зазначає, що вказаний будинок, належить йому на праві власності, має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах с.Молодіжне, є об`єктом нерухомого майна, матеріали стін-цегла, призначений для проживання в ньому.

Також позивач звертає увагу суду, що згідно «Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 29.04.2015 року, порядок переведення садового будинку, що відповідає держаним будівельним нормам у житловий будинок, не стосується правовідносин щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, а тому твердження зазначені у листі Молодіжненської сільської ради №338 від 04.04.2019 року щодо можливості здійснити реєстрацію місця проживання, лише після отримання позивачем рішення органів місцевого самоврядування про переведення садового будинку у житловий, не відповідають дійсності.

Процесуальні дії
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 року, адміністративну справу №420/5172/19 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Гусева О.Г.

Ухвалою судду від 02 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Перше судове засідання по справі призначено на 24 вересня 2019 року.

В судовому засідані 10 вересня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом зодоволено клопотання сторін, про розгляд справи за їх відсутності, приєднано до матеріалів справи відзив на адміністративний позов (вхід. №33185/19 від 16.09.2019 року) та клопотання, щодо проведення судового засідання за його відсутності (вхід. №34274/19 від 23.09.2019 року).

26 вересня 2019 року в.о. керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду Барською О.О. прийнято розпорядження №147 від 26.09.2019 року щодо повторного автоматичного розподілу справи №420/5172/19 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у відставку на підставі рішення ВРП №2537/0/05-19 від 24.09.2019 року.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2019 року, адміністративну справу №420/5172/19 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова С.О. від 01 жовтня 2019 року прийнято провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 21 жовтня 2019 року.

В судовому засідані 21 жовтня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом задоволено письмове клопотання відповідача, про розгляд справи за його відсутності (вхід. 36468/10 від 07.10.2019 року).

В судовому засідані 28 жовтня 2019 року задоволено клопотання представника позивача (вхід. №39152/19 від 24.10.2019 року) та представника відповідача (вхід. №36468/19 від 07.10.2019 року) про розгляд справи за їх відстуності, судом приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив (вхід. №36247/19 від 04.10.2019 року) та дадаткові пояснення позивача (вхід. №37581/19 від 15.10.2019 року).

Відзив на позовну заяву обґрунтовано наступним
Представник відповідача не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вказує на відсутність порушень чинного законодавства з боку Молодіжненської сільської ради шляхом відмови у реєстрації за місцем проживання.

Відповідач зазначає, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 року не має чіткого визначення порядку реєстрації місця проживання в будинках садового типу, оскільки відповідно до ст.6 ст.4 Житлового кодексу Української РСР №5464-Х від 30.06.1983 року житлові будинки та житлові приміщення передбачаються для постійного проживання.

Тобто для переведення дачного чи садового будинку в жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, заяву за відповідною формою, до якої додається: копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; письмова згода співвласників (занаявності) на переведення такого будинку в жилий; звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою. За результатами розгляду зазначеної заяви та даданих до неї документів, виконком відповідної ради протягом місяця приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку в житловий будинок або відмову в такому переведенні. Після отримання рішення виконачвчого комітету про переведення садового або дачного будинку в жилий будинок, власнику необхідно здійснити державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і вже після отримання довідки з реєстру здійснити реєстрацію місця проживання в такому будинку.

Педставник відповідача зазначає, що до сільської ради не надходили документи, а саме: звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинкку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою встановленою «Порядком переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 29.04.2015 року, який би підтверджував той факт, що технічний стан садового будинку АДРЕСА_3 , визнано таким, що відповідає вимогам державних будівельник, санітарних,протипожежних норм та правил, які пред`являються до жилих будинків та відповідає умовам для постійного, всесезонного проживання в ньому.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що ОСОБА_1 не звертався до сільської ради з відповідною заявою за встановленою формою, про переведення садового будинку у жилий, а також що висновок №288 від 04.07.2019 року складений інженером з інвентаризації майна ОСОБА_2 , - не відповідає формі звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам.

На думку представника відповідача, лист сільської ради №338 від 04.04.2019 року є відповіддю на звернення ОСОБА_1 , та не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважено, яке б породжувало правові наслідки, а оскільки відповідь не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії, вона не може бути предметом оскарження.

Виходячи з вищезазначеного, Молодіжненська сільська рада вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Відповідь на відзив обґрунтована наступним
Позивач вказує, що твердження відповідача у відзиві на позов щодо того, що реєстрація місця проживання особи не може бути здійснена лише у житловому будинку необгрунтовані та не відповідають нормам чинного законодавсва, оскільки відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної сооби є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно абзацу 4 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами та доповненнями) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до абзацу 10 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами та доповненнями) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Таким чином, відповідно до внесенних змін в законодавство Законом України №1673-VII від 02.09.2014 року для реєстрації фізичної ососби визначальним є поняття житло (житловий будинок, квартитра, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них) та місце проживання.

Позивач зазначає, також щодо необгрунтованості тверджень відповідача про неможливість розгляду даної справи за правилами та нормами Кодексу адміністративного судочинства. Позовачем в липні 2019 року було подано позов з аналогічними вимогами до Овідіопольського районного суду Одеської області, однак ухвалою суду від 05.08.2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області за справою №509/4130/19 відмовив у відкритті провадження у справі, на підставі положень ч.1 ст.19 КАС України, а саме юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльночті, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, позивач стверджує, що його позов до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району про визнання відмови в реєстрації за місцем проживання підлягає розгляду за правилами КАС України, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, який вирішується у порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні 10 вересня 2019 року судом розглянуто питання щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням задоволення клопотань, які надійши від сторін у справі, щодо розгляду справи за їх відсутністю, керуючись ч.3 ст.194 КАС України, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 , згідно з договором дарування садового будинку серія ВМР №179035 від 13.03.2010 року, прийняв у власність садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,061га, кадастровий номер: :02:002:0699 (а.с. 15-16).

ОСОБА_1 , згідно договору дарування серія ВМР №179037 від 13.03.2010 року прийняв безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,061 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер: :02:002:0699, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Листом від 28.03.2019 року №М-316 ОСОБА_1 , з метою реєстрації свого місця проживання, звернувся до Молодіжненської сільської ради для проведення такої реєстрації.

Листом від 04.04.2019 року №338 Молодіжненська сільська рада відмовила позивачу в здійсненні такої реєстрації, посилаючись на те, що чинним законодавство не передбачена можливісь зареєструвати громадянина у садовому чи дачному будинку, оскільки такі будинки не призначенні для постійного проживання, у зв`язку з чим Молодіжненська сільська рада рекомендувала позивачу перевести садовий будинок у жилий або для вирішення даного питання звернутись до суду. (а.с. 14) .

Згідно висновку №288 від 04.07.2019 року, інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 при зіставленні об`ємно-планувальних та конструктивних рішень з положенням чинної нормативно-технічної документації, які пред`являються до житлових будинків, встановлено, що садовий будинок АДРЕСА_3 фактично є житловим будинком з господарчими спорудами (а.с. 20).

Не погоджуючись з відмовою Молодіжненської сільської ради у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 для захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права та висновки суду
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV (далі Закон №1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст.6 Закону №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Вказаним Законом визначено вичерпний перелік необхідних документів для реєстрації місця проживання та заборонено вимагати для реєстрації подання особою інших документів.

Відповідно до абзацу 10 ст.3 Закону №1382-IV реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно до абзацу 4 ст.3 Закону №1382-IV місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно по положень ст.91 Закону №1382-IV орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

У відповідності до ст.10 Закону №1382-IV правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (далі - Правила №207) визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Пунктом 3 Правил №207 передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з п.п. 8, 9 Правил №207 документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги».

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за встановленою законодавством формою.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року не містить посилань на поняття житлового фонду та не встановлює обмежень у реєстрації за адресою приміщення, яке не відноситься до житлового фонду.

Відповідно до ст.379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Судом встановлено, що на підставі зазначеної норми ЦК України, житлом фізичної особи є не тільки житловий будинок, а й інше жиле приміщення, придатне для постійного чи тимчасового проживання в ньому.

Відповідно до висновку №288 від 04.07.2019 року, який складено інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 (ліцензія серії АЕ №004235) в результаті обстеження, встановлено, що садовий будинок АДРЕСА_3 , фактично є житловим будинком з господарчими спорудами та такий будинок відповідає вимогам державних будівельних норм.

Відповідно до ст.4 Житлового кодексу Української РСР №5464-Х від 30.06.1983 року (далі - ЖК УКСР), жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Судом встановлено, що садовий будинок не зазначений в переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду, на підставі положень Житлового кодексу, крім того у реєстрації місця проживання фізичної особи може бути відмовлено з підстав, виключний перелік яких наведено в ст.91 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Отже суд приходить до висновку, що реєстрація ОСОБА_1 за адресою житла, зокрема, садового будинку, є можливою та повністю узгоджується зі ст.ст.6, 91 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Суд враховує що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, а тому суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмінність будівельних норм у частині вимог до окремих конструктивних рішень, що пред`являються до житлового будинку у порівнянні з садовими будинками, не позбавляє останніх ознак, притаманних житлу, і не спростовує їхньої придатності для постійного проживання, за умови, що власник садового будинку з власної ініціативи пристосував його для проживання, встановивши додаткове обладнання чи комунікації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України у справах №183/4661/16 від 21.08.2019 року та №2340/4673/18 від 10.10.2019 року.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Молодіжненської сільської ради про визнання протиправною відмову №338 від 04.04.2019 року у реєстрації місця проживання та зобов`язання Молодіжненську сільську раду Овідіопольського району Одеської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у загальній сумі 768,40 грн., сплачені згідно квитанції №0.0.145079452.1 від 30.08.2019 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області () про визнання протиправною відмову у реєстрації місця проживання №338 від 04.04.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області () №338 від 04.04.2019 року на звернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у реєстрації місця проживання.

Зобов`язати Молодіжненську сільську раду Овідіопольського району Одеської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.