Справа № 357/6197/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

22 листопада 2019 року м. Київ № 357/6197/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Київській області

про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просив суд скасувати вимогу ГУ ДФС у Київській області від 10.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-296785-50/4082 відносно ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Зареєстрованого: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) направлено за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні). У межах даного провадженя судом розглядаються вимоги позивача:

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 №Ф-296785-50/4082, відносно ОСОБА_1 на суму 18573,72 грн. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Зареєстрованого: АДРЕСА_1 );

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2019 №Ф-296785-50/7281, відносно ОСОБА_1 на суму 21327,90 грн. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Зареєстрованого: АДРЕСА_1 ).

21.11.2019 до суду надійшла заява про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів вказаної заяви позивач зазначив, після того, як даний адміністративний позов вже був поданий до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ГУ ДФС у Київській області 13.08.2019 прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-296785-50/7281. У подальшому, зазначає позивач, 05.11.2019 старший державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60474784 по примусовому виконанню вимоги про сплату боргу №Ф-296785-50/7281 від 13.08.2019.

Додатково зазначив, що 06.11.2019 старший державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 60474784.

Позивач вказав, що виконавче провадження ВП № 60474784 відкрите по примусовому виконанні податкової вимоги Головного управління ДФС у Київській області № Ф-296785-50/7281 від 13.08.20198, яка є предметом оскарження у справі № 357/6197/19, яку позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відтак, позивач просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП №60474787 від 05.11.2019 Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області на підставі вимоги від 13.08.2019 № Ф-296785-50У Головного управління ДФС у Київській області на суму 21327,90 грн.

Згідно з вимогами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти інші дії, що стосуються предмета спору; 5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Як вбачається з матеріалів справи вимоги заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовані тим, що Головним управління ДФС у Київській області були вжиті дії щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-296785-50У від 13.08.2019, тоді як податкова вимога, відповідно до якого нараховані податкові зобов`язання, що були підставою виникнення податкового боргу оскаржуються позивачем у судовому порядку.

Так, у провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 №Ф-296785-50/4082 та від 13.08.2019 №Ф-296785-50/7281.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні).

Крім того, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60474784, старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, розглянуто заяву Головного управління ДФС у Київській області про примусове виконання вимоги Ф № 296785-50У від 13.08.2019 та постановлено відкрити виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг по єдиному соціальному внеску у розмірі 21327,90 грн. Крім того, 06.11.2019 старший державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області прийняв постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 60474784.

Суд зазначає, що у даному випадку забезпечення позову є превентивним заходом щодо порушення прав позивача.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити з дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у зазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини, який визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа «Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії» та «Libert проти Бельгії»).

У справі «Мікалефф проти Мальти» Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші пороти Мальти»).

Разом із тим, задоволення заяви про забезпечення позову для відповідача не несе будь-яких негативних наслідків, не покладає на відповідача додаткових обтяжень, не має невідворотнього характеру.

У той час, як відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову в даному випадку призведе до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з цим, судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-296785-50У від 13.08.2019 була оскаржена позивачем у встановлений законодавством строк, що у свою чергу вказує на те, що податковий борг не вважається узгодженим, тому примусове стягнення відносно нього неможливе до вирішення правомірності нарахування такого боргу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що постановою державного виконавця накладено арешт на кошти ОСОБА_1 , тобто наявна реальна можливість ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог від 10.05.2019 №Ф-296785-50/4082 та від 13.08.2019 № Ф-296785-50/7281, що полягає у зверненні стягнення відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 60474784 та понесенні значних матеріальних витрат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 60474784 Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області на підставі вимоги від 13.08.2019 № Ф-296785-50У Головного управління ДФС у Київській області на суму 21327,90 грн. до набрання рішенням суду у справі № 357/6197/19 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог законної сили.

3. Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати позивачу та Білоцерківському міському відділу Головного територіального управлінню юстиції у Київській області (місцезнаходження: 09107, м. Біла Церква, б-р Олександрійський, 94 ). 4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дні її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Панова Г. В.