Справа № 200/8720/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 р. Справа№200/8720/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі Кудрявцеві О.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Боєвої Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Лиманського відділення

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Лиманського відділення про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку позивачу з липня 2016 року по листопад 2018 року в повному обсязі;

- зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплатити виниклу заборгованість щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку позивачу з липня 2016 року по листопад 2018 року в повному обсязі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Фонді соціального страхування, на теперішній час проживає у м. Лиман Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Сніжне Донецької області, з грудня 2018 року отримує страхові виплати, які були йому раніше призначені.

Заборгованість по страховим виплатам за період з 1 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року позивач не отримав.

На переконання ОСОБА_1 не виплата йому страхових виплат за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач просив рішення суду допустити до негайного виконання (а.с. 4-7).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що позивач з 1 січня 2014 року знаходився на постійному обліку в Сніжнянському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 1 грудня 2015 року по 30 червня 2016 року, отримував страхові виплати в якості внутрішньо переміщеної особи у Костянтинівському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. В березні 2016 року Костянтинівським міським відділенням було виплачено заборгованість за період з 1 травня 2014 року по 30 листопада 2015 року.

З 1 липня 2016 року позивачу було припинено страхові виплати у зв`язку із закінченням дії довідки ВПО.

Наявна заборгованість за період з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2018 року, яка відповідно до п. 15 Порядку № 365 обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач наголошує, що згідно п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 8 червня 2016 року "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до пп. 4 п. 12 цього Порядку можливе лише через 6 місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. Соціальні виплати за рішенням комісії або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Щодо негайного виконання рішення суду відповідач зазначає, що Фонд є некомерційною самоврядною організацією кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України, звернення стягнення невиплачених страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць є незаконними.

За таких обставин просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 35-38).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відстрочено позивачу сплату судового збору до вирішення справи по суті (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 5 вересня 2019 року (а.с. 45).

5 вересня 2019 року розгляд справи відкладено до 15 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 30 жовтня 2019 року. (а.с. 82-83).

30 жовтня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 15 листопада 2019 року.

15 листопада 2019 року до судового засідання з`явилась представник відповідача. Проти задоволення позовних вимог позивача заперечила з підстав наведених у відзиві.

Позивач до судового засідання 15 листопада не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся судом належним чином. 23 вересня 2019 року надав суду клопотання в якому просив розглядати справу без його участі (а.с. 53).

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . Має третю групу інвалідності через здобуте професійне захворювання; є отримувачем страхової виплати відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 25 грудня 2015 року (а.с. 9-10, 76).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний ; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) зареєстроване як юридична особа 10 травня 2017 року, № запису в ЄДРПУО 1 006426 - що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; є органом державної влади (а.с. 13-15).

Як встановлено судом, позивач на початку проведення антитерористичної операції знаходився на обліку в Сніжнянському міському відділенні Фонду соціального страхування України в Донецькій області і до грудня 2015 року до органів Фонду соціального страхування, які розташовані на території України, підконтрольній українській владі не звертався.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 грудня 2015 року № , ОСОБА_1 взято на облік, встановлено фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 . Дата закінчення дії довідки: 14 червня 2016 року.

25 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження раніше призначених йому Сніжнянським міським відділенням Фонду соціального страхування України в Донецькій області щомісячних страхових виплат (а.с. 76).

Своєю постановою від 31 грудня 2015 року № 0534/75117/1707/12 відповідачем вирішено продовжити потерпілому ОСОБА_1 виплату раніше призначеної йому щомісячної грошової суми у зв`язку із частковою чи повною втратою працездатності (а.с. 77).

Постановою відповідача від № 0534/75117/75117/14 з 1 липня 2016 року припинено потерпілому ОСОБА_1 виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми у зв`язку із частковою чи повною втратою працездатності. Причина припинення: п. 6 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (а.с. 78).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21 грудня 2017 року № , ОСОБА_1 взято на облік, встановлено фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 69).

3 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження раніше призначених йому щомісячних страхових виплат (а.с. 73-74).

Постановою відповідача від № 0528/2423/2423/19 від 15 січня 2019 року вирішено продовжити потерпілому ОСОБА_1 з 1 грудня 2018 року виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми у зв`язку із частковою чи повною втратою працездатності (а.с. 70).

20 травня 2019 року позивач листом звернувся до відповідача щодо отримання роз`яснень з приводу невиплати заборгованості по страховим виплатам (а.с. 71).

Листом Лиманського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21 травня 2019 року № "С"-18/04-09 позивача повідомлено, що на підставі постанови № 335 КМУ від 25 квітня 2018 року заборгованість за період з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2018 року відбудеться на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 72).

З довідки Лиманського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 7 серпня 2019 року вбачається факт нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 1 січня 2019 року по 31 липня 2019 року (а.с. 40).

Згідно довідки про доходи Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 8 серпня 2019 року судом вбачається, що страхові виплати ОСОБА_1 за період з 1 липня 2016 року по 31 вересня 2018 року нараховувались але не виплачувались (а.с. 41).

Будучи не згодним із не невиплатою йому відповідачем щомісячних страхових виплат за період з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом (а.с. 4-7).

При вирішення спору по суті позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на соціальний захист у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від нещасного випадку на виробництві визначено Законом України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

При цьому, згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Закон, який би передбачав можливість нездійснення виплати особі заборгованості зі страхових виплат з підстав його проживання на непідконтрольній українській владі території та неприйняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати такої заборгованості, не приймався.

Підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач як підставу невиплати страхових виплат, не є законами, а тому, не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Поряд з цим щодо посилання відповідача на припинення дії довідки № від 15 грудня 2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 5 п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в редакції від 11 червня 2016 року (яка була чинна станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на 1 липня 2016 року), довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону, яка передбачає скасування довідки. Суд зауважує, що позиція відповідача ґрунтується саме на "припиненні дії довідки", а не на її скасуванні.

Як вже було вказано вище, довідка № від 15 грудня 2015 року (дійсна до 14 червня 2016 року), а тому на підставі абз. 5 п. 6 Порядку, є безстроковою. Тобто станом на момент прийняття постанови № 0534/75117/75117/14 з 01 липня 2016 року про припинення виплат, зазначена довідка тимчасово перміщеної особи припиненою не була.

Відповідно позиція відповідача щодо припинення дії довідки є помилковою.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат.

Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, наявність чи відсутність довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

За викладеним у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 78 КАС України на відповідача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

З приводу формулювання ОСОБА_1 позовних вимог, суд зазначає, що дія - це активна поведінка особи, під час якої така особа приймає певні рішення, вчиняє певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення; бездіяльність - це пасивна поведінка особи, тобто не виконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

Відповідно суд вважає, що в контексті даних позовних вимог відповідачем допущено саме бездіяльність, яка полягає в несплаті позивачу страхових виплат за період з 1 липня 2016 року по 31 листопада 2018 року.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про недоведення відповідачем правомірності не виплати позивачу заборгованості зі страхових виплат за період з 1 липня 2016 року по 31 листопада 2018 року, у зв`язку із чим вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не виплати позивачу заборгованості зі страхових виплат за період з 1 липня 2016 року по 31 листопада 2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 47 Закону України № 1105-XIV передбачено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Беручи до уваги наведене та безпідставність нездійснення позивачу страхових виплат з 1 липня 2016 року по 31 листопада 2018 року, суд дійшов висновку також про необхідність задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за вказаний період.

Поряд з цим суд зауважує, що заборгованість з 1 липня 2016 року по 31 листопада 2018 року згідно довідки від 8 серпня 2019 року є нарахованою, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Відповідно суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати інших періодичних платежів з Державного бюджету України - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобов`язання відповідача сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині сплати заборгованості з виплати з щомісячних страхових виплат (щомісячних грошових сум), призначених йому як потерпілому в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 15 липня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дій), а позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з щомісячних страхових виплат є похідними від вимог про визнання дій протиправними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 250, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Лиманського відділення про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не виплати ОСОБА_1 заборгованості з щомісячних страхових виплат (щомісячних грошових сум), призначених йому як потерпілому в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, - за період з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість з щомісячних страхових виплат (щомісячних грошових сум), призначених йому як потерпілому в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, - за період з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2018 року в повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати щомісячних страхових виплат за один місяць.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 15 листопада 2019 року в присутності представника відповідача.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 25 листопада 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна