Справа № 520/5518/19
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 листопада 2019 року

Київ

справа №520/5518/19

провадження №К/9901/31615/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга 15 листопада 2019 року надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до суду 13 листопада 2019 року.

З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року, за наслідками перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року, ухваленого у порядку спрощеного позовного провадження Предметом розгляду у цій справі є визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не вирішенні питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби на підставі довідки МСЕК від 26.02.2016; визнання протиправним та скасування п. 14 протокол № 28 від 01.03.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено позивача в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014; зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги позивачу з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби на підставі довідки МСЕК від 26.02.2016 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Нормами частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ця справа має значний суспільний інтерес та виняткове для нього значення.

На думку ОСОБА_1 ці умови роблять можливим перегляд оскарженого судового рішення в касаційному порядку.

Процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду.

Цих або інших подібних передумов допуску справи незначної складності до касаційного провадження касаційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що оскаржені судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Мотиви суду апеляційної інстанції, якими він керувався при перегляді рішення суду першої інстанції у справі № 520/5518/19, відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, яка містить висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, про що суд апеляційної інстанції і зазначив в оскаржуваній постанові.

Висловлене скаржником у касаційній скарзі твердження про помилковість застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, не заслуговує на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції, з урахуванням правової позиції, висловленої у вказаній постанові суду касаційної інстанції, в оскаржуваній постанові зазначив, що подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги. Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Посилання скаржника на ухвали Верховного Суду від 18 січня 2018 року (справа № 642/3822/17), 07 червня 2018 року (справа № 642/5979/17), 08 серпня 2018 року (справа № 820/1028/18), 09 серпня 2018 року (справа № 820/1384/18), 13 серпня 2018 року (справа № 820/1670/18), 10 серпня 2018 року (справа № 820/1389/18), 15 серпня 2018 року (справа № 820/1835/18), 13 березня 2019 року (справа № 2040/7875/18), 10 квітня 2019 року (справа № 2040/7881/19 про відкриття провадження у справах з подібними правовідносинами не заслуговує на увагу, оскільки відкриття касаційного провадження судом не свідчить про прийняття рішення у справі на користь фізичної особи-скаржника.

Так, скаржником у касаційній скарзі не обґрунтовано підстав для перегляду Верховним Судом судових рішень у даній справі, яка розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в касаційному порядку, а твердження щодо невірного застосування висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, як зазначалося вище, є помилковим.

З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою в розумінні статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може будь також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний