Справа № 580/3321/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року справа № 580/3321/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити дії,

встановив:

22 жовтня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якій просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019;

2) зобов?язати відповідача виплатити позивачу заборгованість по пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 в розмірі 32525,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що в результаті протиправних дій відповідача, позивач в період з 16.06.2017 по 30.09.2018 пенсію не отримував, а з 01.10.2018 по 30.06.2019 виплачувалася в меншому розмірі. В серпні 2019 позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому детальну інформацію щодо перерахунку розміру пенсії. 10.09.2019 позивач отримав відповідь Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, якою у розрахунку та виплаті заборгованості пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 відмовлено, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 та окремий порядок здійснення соціальних виплат. Також було зазначено, що пенсія була нарахована та виплачується згідно з нормами чинного законодавства та документами пенсійної справи.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 08.11.2019 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у розглядуваних правовідносинах, виплата позивачу заборгованості по пенсійних виплатах за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 повинна здійснюватися відповідно до пункту 15 Порядку №365, який являється чинним спеціальним нормативно-правовим актом і підлягає до застосування.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України та має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 16.07.2015 №7102-2582 виданою Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради та є пенсіонером і отримує пенсію за віком.

На виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2017 у справі №712/13870/17, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області з 16.06.2017 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1.

26.10.2018 позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області з заявою про долучення до його пенсійної справи довідки про заробітну плату № 3 від 11.01.2017 за час роботи на шахті ім. О.Ф. Засядька, довідок № 04/06 від 06.04.2017 та № 04/31 від 12.10.2017 за період роботи в Донецькому науково-дослідному вугільному інституті та здійснити по них перерахунок пенсії.

Відповідачем заява ОСОБА_1 від 30.10.2018 стосовно врахування довідок розглянута та надано обґрунтовану відповідь з посиланням на законодавство та викладенням мотивів відмови у прийнятті таких довідок, а саме: відповідачем зазначено, що оскільки ОСОБА_1 не надав копії первинних документів, які підтверджують дані, зазначені в довідках про заробітну плату, врахувати їх для обрахунку пенсії позивачу немає підстав.

Не погоджуючись з даною відповіддю позивач звернувся до суду.

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням у справі № 2340/4738/18 від 25.01.2019 зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти до обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 довідку № 3 від 11.01.2017 року, яка містить інформацію про розмір заробітної плати за період роботи з 1993р. по 1997р., довідку № 04/06 від 06.04.2017 року, яка містить інформацію про розмір заробітної плати за період з 1986 по 1991 р. включно; довідку № 04/31 від 12.10.2017 р., в якій зазначена сума заробітної плати за періоди роботи 1992-1993 р.р. та здійснити перерахунок призначеної пенсії

На виконання цього рішення суду відповідачем зроблено перерахунок і з липня 2019 року позивач почав отримувати пенсію в розмірі 2000 грн.

Таким чином, в період з 16.06.2017 по 30.09.2018 пенсія позивачу не виплачувалася, а з 01.10.2018 по 30.06.2019 виплачувалася в меншому розмірі.

В серпні 2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати йому детальну інформацію щодо перерахунку розміру його пенсії, розрахувати заборгованість по пенсії з моменту її призначення та виплатити дану заборгованість в продовж двох місяців.

Листом від 10.09.2019 №79824/03-02 Відділ з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, де роз`яснені всі коефіцієнти та складові і зазначено, що після перерахунку розмір пенсії з 16.06.2017 склав 1872грн. 41коп. Але у розрахунку та виплаті заборгованості пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 було відмовлено, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 та окремий порядок здійснення соціальних виплат. Також було зазначено, що пенсія позивачу нарахована та виплачується згідно з нормами чинного законодавства та документами пенсійної справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрата годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є конституційним правом ОСОБА_1

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, Майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Стаття 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону,

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Стаття 7 Закону № 1706-VII визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

На реалізацію вказаних приписів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", згідно з п. 1 якої передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (у подальшому - Порядок № 365).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 365 документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Згідно з п. 4 Порядку № 365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно пункту 5 Порядку № 365 для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування; до заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Таким чином, обов`язок щодо соціальних виплат, в тому числі пенсії, внутрішньо переміщеним особам покладено на органи, що здійснюють соціальні виплати, за місцем фактичного проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, яке підтверджується довідкою про статус внутрішньо переміщеної особи.

Суд встановив, що виплата пенсії позивачеві в період з 16.06.2017 по 30.09.2018 не проводилася, а з 01.10.2018 по 30.06.2019 виплачувалася в меншому розмірі.

10.09.2019 листом № 79824/03-02 Головне управління повідомило позивачу, що відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органах, що здійснюють соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Наразі такий порядок Кабінет Міністрів України не визначив. Крім того, в даній відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підтвердило, що виплату пенсії позивачу за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 не проведено. Такі виплати будуть проведені окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Суд не погоджується із вищевказаною позицією Головного управління, з огляду на таке.

Дійсно, рішення щодо виплати пенсії позивача за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, прийнято відповідачем на підставі пункту 15 Порядку № 365, однак суперечить Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), який регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 47 Закону №1058-IV визначає, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати пенсій за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, фактично відмовляючи позивачеві у виплаті пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що відмова у виплаті доплати позивачеві пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 вчинена за відсутності підстав, передбачених Законом № 1058-IV, тому з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково, а саме визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 та зобов?язати відповідача виплатити позивачу заборгованість по пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині, виплати пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019 в сумі 32525,04 грн, оскільки дана сума не підтверджена розрахунком здійсненим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, як уповноваженим органом на призначення та перерахунок пенсій.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору ухвалою від 25.10.2019, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 14, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість по пенсії за період з 16.06.2017 по 30.06.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення 25.11.2019.

Суддя В.П. Тимошенко