Справа № 440/2080/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 р.Справа № 440/2080/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Старосуда М.І. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Чалої О.Д.

представника відповідача Бурби К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 24.07.19 року по справі № 440/2080/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпол"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпол" (далі по тексту - ТОВ "Укрграндпол" / позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Полтавській області / відповідач) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 червня 2019 року, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 112 800 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 90 240 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 22 560 грн.,

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 червня 2019 року, яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 212 208,75 грн, в тому числі за основним платежем в розмірі 169 767 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 42 441,75 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпол" (, юридична адреса: вул. Д.Коряка (Червоноармійська), 3, м.Полтава, 36003) до Головного управління ДФС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 05 червня 2019 року, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 112 800 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 90 240 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 22 560 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 05 червня 2019 року, яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 212 208,75 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 169 767 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 42 441,75 грн.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпол" (, юридична адреса: вул. Д.Коряка (Червоноармійська), 3, м.Полтава, 36003) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) судові витрати понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 4 875,14 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Полтавській області на правонаступника Головне управління ДПС у Полтавській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпол" () зареєстровано як юридична особа 27 жовтня 2014 року (т.2 а.с. 82-85).

У період з 10 квітня 2019 року по 03 травня 2019 року ГУ ДФС у Полтавській області, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Укрграндпол" податкового законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, валютного за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 27 жовтня 2014 року по 31 грудня 2018 року.

За результатами перевірки 11 травня 2019 року контролюючим органом складено Акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи №631/16-31-14-01-10/3945 (т.1 а.с. 31-87), за висновками якого встановлено порушення ТОВ "Укрграндпол", зокрема:

- підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 статті 134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (зі змінами та доповненнями), пункту 5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", пункту 5 П(С)БО "Дохід", пункту 6 П(С)БО 16 "Витрати", П(С)БО 25 "Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва", статті 9 Закону України №996-XIV від 16 липня 1999 року "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 169 767 грн., в тому числі за 2016 рік - 81 216 грн., 2017 рік - 26 046 грн., 2 квартал 2018 року - 10 440 грн., 3 квартал 2018 року - 20 745 грн., 4 квартал 2018 року - 31 320 грн.;

- пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 90 240 грн., у тому числі за квітень 2017 року - 61 068 грн., за вересень 2017 року 29 172 грн.

На підставі висновків Акту №631/16-31-14-01-10/3945 ГУ ДФС у Полтавській області 05 червня 2019 року складено податкові повідомлення - рішення:

- №, яким ТОВ "Укрграндпол" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 112 800 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 90 240 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 22 560 грн. (т.1 а.с. 96);

- №, яки ТОВ "Укрграндпол" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 220 208,75 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 169 767 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 42 441,75 грн. (т.1 а.с. 98).

Збільшуючи ТОВ "Укрграндпол" грошове зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток, контролюючий орган виходив з наступного:

"Господарські операції між ТОВ "Укрграндпол" з ТОВ "Хіт Лайн" здійснювалися протягом 2016 року відповідно до умов договору №01/08-16 від 01 серпня 2016 року. Товар придбаний з метою подальшого перепродажу в адресу покупця ПрАТ "ХЗТУ". Згідно отриманої податкової інформації від ГУ ДФС у Київській області №869/07/10-06-12-01-17 від 16 лютого 2017 року, складеної щодо ТОВ "Хіт Лайн" за звітний період декларування ПДВ серпень 2016 року - жовтень 2016 року встановлено, що Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до оперативного управління Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області направлено службову записку на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 02 червня 2016 року №1300/10-06-12-01. Відповідно до наданої службової записки від ОУ Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надійшла відповідь від 27 жовтня 2016 року №1080 про не встановлення місцезнаходження платника податків за місцем реєстрації. Аналізом, наведеної в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, по ланцюгах постачання та придбання виявлено факти по операціях з підміни товару, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства та залучення суб`єкта до схеми формування штучного податкового кредиту. Аналізом діяльності підприємства встановлено відсутність придбання (імпортування) ТОВ "Хіт Лайн" товарів в подальшому реалізованих на адресу контрагентів покупців. Згідно отриманої податкової інформації від ГУ ДФС у Київській області №18/10-36-14-12/40379354 від 14 березня 2018 року, складеної щодо ТОВ "Хіт Лайн" за звітний період декларування ПДВ травень - 2016 року - грудень 2017 року встановлено, що у постачальників ТОВ Хіт Лайн" відсутні технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій самостійно. ГУ ДФС у Полтавській області складено податкову інформацію №64/7/16-31-14-05/39457926 від 06 вересня 2018 року щодо ТОВ "Укрграндпол" по взаємовідносинам з ТОВ "Хіт Лайн" за серпень 2016 року та ТОВ "Смартхолд" за жовтень 2016 року та встановлено, що за результатами аналізу товару від ТОВ "Хіт Лайн" та відповідно ЄРПН встановлено, що в даного контрагента відсутній в придбанні даний товар. Здійснивши аналіз діяльності ТОВ "Хіт Лайн" встановлено, що підприємство не є виробником електростанцій. За результатами аналізу походження товару від ТОВ "Смартхолд" та відповідно до ЄРПН встановлено, що у жовтні 2016 року підприємство ТОВ "Смартхолд" придбавало дані товари у ТОВ "Релос-Еліт-Груп". В свою чергу ТОВ "Релос-Еліт-Груп" придбавав відповідний товар у ТОВ "МС Інвест Груп" у жовтні 2016 року. Прокуратурою Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 22 грудня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України, фігурантом якої є ТОВ "Хіт Лайн".

Господарські операції між ТОВ "Укрграндпол" з ТОВ "Селезія" здійснювалися протягом 2016 року згідно умов договору №02-08-007 від 02 серпня 2016 року. Згідно отриманої податкової інформації від Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №816/7/10-06-12-01-17 від 10 лютого 2017 року, складеної щодо ТОВ "Селезія" за звітний період декларування ПДВ серпень 2016 року - жовтень 2016 року встановлено, що відділом адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб було направлено службову записку оперативному управлінню Броварської ОДПІ ГУ ДФС від 24 жовтня 2016 року №3715/10-06-12-01-08 щодо відпрацювання ТОВ "Селезія", працівниками оперативного управління Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області службовою запискою від 27 жовтня 2016 року №1077 не встановлено місцезнаходження платника за юридичною адресою. Аналізом інформації, наведеної в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, по ланцюгу постачання та прижбання виявлено факти по операціях з підміни товару, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства та залучення суб`єкта до схеми формування штучного податкового кредиту. Аналізом діяльності підприємства встановлено відсутність придбання ТОВ "Селезія" товарів в подальшому реалізованих на адресу контрагентів покупців. В ході аналізу встановлено відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання, відвантаження товарів-послуг, та інше в силу відсутності транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що свідчить про відсутність у постачальника/покупця ТОВ "Селезія" можливостей здійснювати фактичні товарні операції.

Господарські операції між ТОВ "Укрграндпол" та ТОВ "Смартхолд" здійснювалися протягом 2016 року відповідно до умов договору №03/10 від 03 жовтня 2016 року. Згідно отриманої податкової інформації від Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №19/10-04-12-10 від 10 березня 2017 року, складеної щодо ТОВ "Смартхолд" за звітний період декларування ПДВ червень 2016 року - листопад 2016 року встановлено, що за результатами аналізу походження товару від ТОВ "Хіт Лайн" та відповідно до ЄРПН встановлено, що в даного контрагента відсутній в придбанні даний товар. Здійснення аналізу господарської діяльності ТОВ "Хіт Лайн" встановлено, що підприємство не є виробником електростанцій, оскільки відсутні основні засоби, виробничо-складські приміщення, робітники, виробничі потужності, тощо.

ТОВ "Хіт Лайн", ТОВ "Селезія", ТОВ "Смартхолд", згідно із зібраними даними, не є суб`єктами економічної діяльності з виробництва відповідних товарів, взагалі не здійснюють господарську діяльність та функціонують лише для формування необгрунтованої податкової вигоди у покупців.

ТОВ "Укрграндпол" отримувало послуги з транспортно-експедиційного обслуговування від ТОВ "Віталспейсервіс" згідно умов договору №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року. Згідно головних книг за 2017-2018 роки, журналів-ордерів по рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" встановлено, що суму в розмірі 491 950 грн. підприємством віднесено до рахунку 92 "Адміністративні витрати" та які в подальшому відображені у ряд. 2050 "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансові результати (форма №2-м) за відповідні періоди: 2017 рік в сумі 144 700 грн., 2 кв. 2018 року - 58 000 грн., 3 кв. 2018 року - 115 250 грн., 4 кв. 2018 - 174 000 грн., але у первинних бухгалтерських документах свого відображення не знайшли".

Позивач, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС у Полтавській області від 05 червня 2019 року № та №, звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження у справі є податкове повідомлення-рішення № від 05 червня 2019 року, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 112 800 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 90 240 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 22 560 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 05 червня 2019 року, яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 212 208,75 грн, в тому числі за основним платежем в розмірі 169 767 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 42 441,75 грн.

Підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат за 2016 р., 2017 р., 2-4 кв.2018 р. та податкового кредиту за квітень 2017 р., вересень 2017 р. стали доводи податкового органу про не підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд», ТОВ «Віталспецсервіс» належно оформленими первинними документами, а тому, на думку відповідача, між позивачем та зазначеними контрагентами не відбулось реальних фінансово-господарських правовідносин, про наявність податкової інформації інших податкових органів, яка свідчить про нереальність спірних господарських операцій, а також наявність кримінальних проваджень щодо деяких контрагентів позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів перевіряючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення на відповідність наведеним вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також подані сторонами по справі докази, приходить до висновку, що вказані рішення прийнято необґрунтовано, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За п. 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

При цьому, показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

З матеріалів справи слідує, що 15 січня 2016 року між ТОВ "Укрграндпол" (замовник) та ТОВ "Віталспецсервіс" (експедитор) укладено договір №15/01/2016-01 про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування (т.1 а.с. 121-125).

За умовами договору замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а експедитор зобов`язується надати послуги з транспортно-експедиторного обслуговування, та організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному сполученні відповідно до умов цього договору та заявок замовника, а замовник зобов`язується сплатити погоджену сторонами вартість послуг. Заявка є невід`ємною частиною договору, в якій встановлюються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики; найменування та місцезнаходження відправника та одержувача вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу; дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання перевезення; розмір вартості послуг; інші вимоги щодо перевезення вантажу.

Стаття 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначає коло учасників транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Зокрема, експедитор (транспортний експедитор) - це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Згідно положень статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор має право, зокрема обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, згідно з відповідним договором транспортного експедирування.

За приписами частин першої, другої статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату

Згідно частини першої статті 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, перевезенням є безпосереднє перевезення вантажу, тоді як експедируванням є діяльність із організації такого перевезення.

На підтвердження фактичного виконання договірних відносин позивачем надано до суду:

а) - заявку №01/06/2017-01 від 01 червня 2017 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 126),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №31 від 15 червня 2017 року (т.1 а.с. 127),

- рахунок на оплату №31 від 09 червня 2017 року (т.1 а.с. 128),

- довідку б/н від 09 червня 2017 року (т.1 а.с. 129),

- договір №267/Р-17 від 17 лютого 2017 року (т.1 а.с. 130-140),

- митні декларації №UA806020/2017/207176 та №UA806020/2017/207562 (т.1 а.с.141-145),

- СМR №237207 (т.1 а.с. 146);

б) - заявку №11/10/2017-01 від 11 жовтня 2017 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 147),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №93 від 27 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 148),

- рахунок на оплату №93 від 23 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 149),

- довідку б/н від 12 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 150),

- контракт №158-17 від 18 липня 2017 року (т.1 а.с. 151-155),

- митну декларацію №UA806020/2017/212677 (т.1 а.с. 156-157),

- CMR №17102017 (т.1 а.с. 158);

в) - заявку №28/09/2017-01 від 28 вересня 2017 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 159),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №85 від 05 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 160),

- рахунок на оплату №85 від 05 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 161),

- довідку №б/н від 05 жовтня 2017 року,

- митну декларацію №UA806020/2017/211920 (т.1 а.с. 163-164),

- CMR №02102017 (т.1 а.с. 165);

г) - заявку №16/04/2018-01 від 16 квітня 2018 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 166),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №25 від 25 квітня 2018 року (т.1 а.с. 167),

- рахунок на оплату №25 від 24 квітня 2018 року від 24 квітня 2018 року (т.1 а.с. 168),

- довідку №б/н від 24 квітня 2018 року (т.1 а.с. 169),

- договір №3 від 13 грудня 2017 року (т.1 а.с. 170-176),

- митну декларацію №UA100010/2018 (т.1 а.с. 177-178),

- CMR №0001413 (т.1 а.с. 179);

д) - заявку №03/09/2018-01 від 03 вересня 2018 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 180)

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №64 від 12 вересня 2018 року,

- рахунок на оплату №64 від 10 вересня 2018 року (т.1 а.с. 182),

- довідку №б/н від 10 вересня 2018 року (т.1 а.с. 183),

- договір №398.2017 від 17 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 184-190),

- митну декларацію №UA806020/2018/210323 (т.1 а.с. 191-193),

- CMR №20180907 та CMR №20180907 (т.1 а.с. 194-195);

е) - заявку №20/07/2018-01 від 20 липня 2018 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 196),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №56 від 10 серпня 2018 року (т.1 а.с. 197),

- рахунок на оплату №56 від 07 серпня 2018 року (т.1 а.с. 198),

- довідку №б/н від 07 серпня 2018 року (т.1 а.с. 199),

- митну декларацію №UA100010/2018/143872 (т.1 а.с. 200-202),

- CMR 594217 (т.1 а.с. 203);

є) - заявку №11/10/2018-01 від 11 жовтня 2018 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 204),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №77 від 17 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 205),

- рахунок на оплату №77 від 16 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 206),

- довідку №б/н від 16 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 207),

- специфікацію №5 від 25 вересня 2018 року до договору поставки №398.2017 від 17 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 208),

- митну декларацію №UA806020/2018/211670 (т.1 а.с. 209-210),

- CMR №20181009 (т.1 а.с. 211);

ж) - заявку №26/09/2018-01 від 26 вересня 2018 року на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 212),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №73 від 09 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 213),

- рахунок на оплату №73 від 08 жовтня 2018 року (т.1а.с. 214),

- довідку №б/н від 08 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 215),

- договір поставки №03/18 від 26 лютого 2018 року (т.1 а.с. 216-222),

- митну декларацію №UA100010/2018/151340 (т.1 а.с. 223-224),

- CMR №531261 (т.1 а.с. 225),

з) - заявку №16/10/2018-01 на перевезення автомобільним транспортом до Договору про надання послуг з транспортно-експедитерського обслуговування №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року (т.1 а.с. 226),

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №79 від 23 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 227),

- рахунок на оплату №79 від 18 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 228),

- довідку №б/н від 18 жовтня 2018 року (т.1 а.с. 229),

- митну декларацію №UA806020/2018/2111854 (т.1 а.с. 230-231),

- CMR №013497 (т.1 а.с. 232),

На підтвердження здійснення оплати за виконання умов договору №15/01/2016-01 від 15 січня 2016 року укладеного між ТОВ "Укрграндпол" та ТОВ "Віталспецсервіс" позивачем надано банківські виписки (т.1 а.с. 233-237).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ТОВ "Укрграндпол" правомірно включило до складу собівартості, витрати по отриманим послугам транспортно-експедиційного обслуговування від ТОВ "Віталспецсервіс", які підтверджені первинними документами.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Укрграндпол" із ТОВ "Селезія", колегія суддів зазначає наступне.

02 серпня 2016 року між ТОВ "Селезія" (продавець) та ТОВ "Укрграндпол" (покупець) укладено договір поставки №02-08-007 (т.1 а.с. 240-241).

За умовами договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору. Загальна кількість товару чітко визначається згідно специфікації та рахунку-фактури, що є невід`ємними частинами договору. Товар повинен бути поставлений покупцю на склад.

Згідно Специфікації №1 від 02 серпня 2016 року до договору поставки №02-08-007 ТОВ "Селезія" зобов`язується поставити ТОВ "Укрграндпол" елеватор КМ-89-125 (т.1 а.с. 242).

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Селезія", за договором №02-08-007 від 02 серпня 2018 року, останнім виписано позивачу видаткову накладну №5 від 02 серпня 2016 року та податкову накладну №5 від 02 серпня 2016 року (т.1 а.с. 243, 245).

Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Селезія", що підтверджується банківською випискою (т.1 а.с. 247).

Щодо взаємовідносин ТОВ "Укрграндпол" із ТОВ "Смартхолд", колегія суддів зазначає наступне.

03 жовтня 2016 року між ТОВ "Смартхолд" (продавець) та ТОВ "Укрграндпол" (покупець) укладено договір поставки №03/10 (т.1 а.с. 248-249).

За умовами договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору. Загальна кількість товару чітко визначається згідно специфікації та рахунку-фактури, що є невід`ємними частинами договору. Товар повинен бути поставлений покупцю на склад.

Згідно Специфікації №1 від 03 жовтня 2016 року до договору №03/10 ТОВ "Смартхолд" зобов`язується поставити ТОВ "Укрграндпол" елеватор КМ 89-125 (т.1 а.с. 250).

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Смартхолд", за договором №03/10 від 03 жовтня 2016 року, останнім виписано позивачу видаткову накладну №31 від 03 жовтня 2016 року та податкову накладну №31 від 03 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 251-252).

Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Смартхолд", що підтверджується банківською випискою (т.2 а.с. 3).

Також судом встановлено, що за договором №22/12 від 22 грудня 2016 року, укладеного між ТОВ "Смартхолд" (первісний боржник), ТОВ "Астот" (новий боржник) та ТОВ "Укрграндпол" (кредитор), первісний боржник переводить на нового боржника основний борг на загальну суму 85 597 грн., а новий боржник повинен оплатити кредитору загальну суму заборгованості (т.2 а.с. 4-5).

Щодо взаємовідносин ТОВ "Укрграндпол" із ТОВ "Хіт Лайн", колегія суддів зазначає наступне.

01 серпня 2016 року між ТОВ "Хіт Лайн" (продавець) та ТОВ "Укрграндпол" (покупець) укладено договір поставки №01/08-16 (т.2 а.с. 6-7).

За умовами договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору. Загальна кількість товару чітко визначається згідно специфікації та рахунку-фактури, що є невід`ємними частинами договору. Товар повинен бути поставлений покупцю на склад.

Згідно Специфікації №1 від 01 серпня 2016 року до договору №01/08-16 ТОВ ТОВ "Хіт Лайн" зобов`язується поставити ТОВ "Укрграндпол" дизельну електростанцію в шумозахисному виконанні на рамі 50кВт (т.2 а.с. 8).

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Хіт Лайн", за договором №01/08-16 від 01 серпня 2016 року, останнім виписано позивачу видаткову накладну №10 від 02 серпня 2016 року та податкову накладну №10 від 02 серпня 2016 року (т.1 а.с. 9-10).

Згідно договору права вимоги №20/03 від 20 березня 2017 року ТОВ "Хіт Лайн" (первісний кредитор) та ТОВ "Рубін-ТК" (новий кредитор), новий кредитор стає кредитором боржника за договором №01/08-16 від 01 серпня 2016 року на суму 323 447 грн. (т.2 а.с. 13)

Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, що підтверджується банківською випискою (т.2 а.с. 14).

Придбані у ТОВ Селезія", ТОВ "Смартхолд" та ТОВ "Хіт Лайн" товарно-матеріальні цінності обліковуються на рахунку 28 "Товари" за серпень та жовтень 2016 року (т.2 а.с. 17).

На підтвердження подальшої реалізації придбаного товару ТОВ "Укрграндпол" надано:

- договір поставки №8/19-16 від 18 травня 2016 року укладений між ТОВ "Укрграндпол" (постачальник) та ПрАТ "Харківський завод транспортного устаткування (покупець) (т.2 а.с. 18-20).

- специфікацію №2 від 18 травня 2016 року до договору №8/19-16 (т.2 а.с. 21),

- накладну №7 від 03 серпня 2016 року, №10 від 03 жовтня 2016 року (т.2 а.с. 22, 37),

- акт приймання-передачі №7 від 03 серпня 2018 року, акт №10 приймання-передачі від 03 жовтня 2016 року (т.2 а.с. 23, 38),

- податкову накладну №1 від 03 серпня 2016 року, №1 від 03 жовтня 2016 року (т.2 а.с. 24, 39),

- банківську виписку (т.2 а.с. 28-29, 36, 50),

- договір про надання транспортних послуг від 01 травня 2015 року та від 01 жовтня 2016 року (т.2 а.с. 31-33, 45-47),

- товарно-транспортну накладну (т.2 а.с. 34, 48),

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №960 від 03 серпня 2016 року, №70 від 03 жовтня 2016 року (а.с. 35, 49).

У періоді, що перевірявся позивач орендував приміщення, згідно наступних договорів: договіру оренди №01/07 від 01 липня 2016 року, договору оперативної оренди нежитлових приміщень від 01 вересня 2016 року, які пролонговані в майбутньому (т.2 а.с. 51-54, 86-104).

На підтвердження наявності у позивача працівників надано штатний розпис "ТОВ "Укрграндпол" (т.2 а.с. 106, 111, 114).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд» мали реальний характер.

Колегія суддів зазначає, що надані підприємством копії первинних документів по господарським операціям зі своїми контрагентами у перевіряємий період за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. № 168/704, спричиняли втрату зазначеними документами юридичного статусу первинних документів, судом не виявлено та актом перевірки не встановлено, правочини укладені між позивачем та його контрагентами виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами.

На час складання і видачі податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку, знаходилися на обліку в контролюючому органі, мали статус платників податків, докази, що спростовують ці обставини, відповідачем до суду не надано. Відповідачем також не надано належних доказів щодо визнання недійсними у встановленому законом порядку договорів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами через відсутність реального характеру поставки позивачу товару від ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд» з огляду на наявність інформації про відсутність у вказаних постачальників основних фондів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки; відсутність доказів транспортування товару; фіктивність контрагентів ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд» по ланцюгу поставки, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції на підставі оцінки досліджених в судовому процесі доказів, а саме: копій видаткової та податкової накладних, доказів оприбуткування позивачем товару на складі, доказів подальшого використання позивачем отриманого товару у власній господарській діяльності, - за відсутності з боку відповідача інших доводів та доказів, які б беззаперечно спростовували відсутність реального характеру поставки позивачу від ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд» товарів, - зробив юридично правильний висновок про недоведеність з боку відповідача на виконання процесуального обов`язку, встановленого нормою частини другої ст. 77 КАС України правомірності зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту. Оцінка доказів судом першої інстанції зроблена з дотриманням норм КАС України, а оцінені судом першої інстанції первинні документи підтверджують фактичне виконання поставки, а контролюючим органом не надано достовірних доказів на спростування цього факту.

Не впливають на правильність висновків суду першої інстанції також і посилання відповідача на фіктивний характер контрагентів ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд» по ланцюгу поставки.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія» з огляду на наявність кримінальних проваджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України колегія суддів зазначає, що сам факт наявності кримінальних проваджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України не може бути беззаперечним свідченням безтоварності спірних операцій, натомість факт виконання зобов`язань з боку позивача та його зазначених вище контрагентів за укладеними договорами підтверджується належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність відповідних господарських операцій, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність кримінального провадження не доводить факту нереальності спірних господарських операцій з позивачем, оскільки жодного вироку суду стосовно контрагентів позивача, який набрав законної сили, та підтверджував би всі обставини, які мають значення у цій справі, представником відповідача до суду не надано.

Доводів про те, що первинні документи і податкова звітність позивача є дефектними або підробленими та містять неправдиву, недостовірну інформацію податковим органом в апеляційній скарзі не наведено.

Доказів, які свідчать про обізнаність позивача щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними контролюючим органом всупереч вимог КАС України також надано не було.

Отже, посилання відповідача в апеляційній скарзі на наявність кримінальних проваджень в підтвердження факту нереальності спірних господарських операцій з контрагентами ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія» є необгрунтованими.

Також, суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, як критерій оцінки реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Хіт Лайн», ТОВ «Селезія», ТОВ «Смартхолд», оскільки позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом/контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентом/контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

При цьому, інформація, отримана від інших податкових органів щодо перевірок контрагента позивача по ланцюгу постачання, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Колегія суддів також зазначає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на не підтвердження позивачем правомірності формування витрат за господарськими операціями з ТОВ «Віталспецсервіс» через відсутність відображення вказаних операцій у первинних документах бухгалтерського обліку колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідачем не конкретизовано в яких саме документах бухгалтерського обліку такі операції відображення не знайшли.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 440/2080/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 22.11.2019 року