Справа № 520/7943/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р.Справа № 520/7943/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.09.19 року по справі № 520/7943/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради

про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (далі - відповідач), в якому просив суд: визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради щодо скасування рішення від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 протиправними та незаконними; визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради щодо скасування рішення від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 такими, що становлять дискримінацію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 19.06.2018 року про скасування рішення від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 ; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради виконати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову позивач зазначив про протиправність припинення виплати допомоги при народженні його дитини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року вказаний позов задоволено частково. Скасовано розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 19.06.2018 року про скасування рішення від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 . Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради виконати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_4 , який є громадянином України, про що видано відповідну довідку.

Позивач звернувся до відповідача з питання призначення допомоги при народженні дитини та рішенням відповідача від 06.06.2018 року така допомога була призначена.

Розпорядженням відповідача від 19.06.2018 року вищевказане рішення скасоване через те, що позивачу було надано тимчасовий дозвіл на проживання на території України.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 01.02.2019 року за роз`ясненням підстав скасування рішення від 06.06.2018 року на яке отримав лист від 12.02.2019 року, який за змістом дублює зміст розпорядження від 19.06.2018 року.

Крім того, відповідач у відзиві на позов, враховуючи факт отримання позивачем посвідки на постійне проживання 21.06.2019 року вказував, що навіть за даним фактом позивач не має права на отримання допомоги, оскільки він впродовж 12 місяців з дати народження дитини не звернувся до Управління з вказаною посвідкою.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження відповідача, не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, оскільки складено необґрунтовано, тобто, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, в контексті недотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" № 2811-XII (далі - Закон №2811-XII) встановлено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особи, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, мають право на державну допомогу нарівні з громадянами України на умовах, передбачених цим Законом, іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Приписами ст.11 Закону № 2811-XII, які кореспондуються з нормами Порядку № 1751, встановлено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків, з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку, розпорядження відповідача від 19.06.2018 року про скасування рішення від 06.06.2018 року про призначення допомоги, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 24 квітня 2019 року по справі №226/139/17, від 02 травня 2018 року по справі № 226/318/17.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розпорядження відповідача не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, оскільки складено необґрунтовано, тобто, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, в контексті недотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Колегія суддів зауважує, що спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року в справі 816/1229/14).

Отже ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанціях про те, що ефективним засобом правого захисту у даній справі є скасування оскаржуваного розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 19.06.2018 року та зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради виконати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 06.06.2018 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 .

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року по справі № 520/7943/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 25.11.2019 року