Справа № 480/1202/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р. Справа № 480/1202/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми по справі № 480/1202/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голландська аграрна компанія"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голландська аграрна компанія» (далі по тексту ТОВ «Голландська аграрна компанія», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту ГУ ДФС у Сумській області, відповідач), в якому просило суд :

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Сумській області щодо донарахування ТОВ "Голландська аграрна компанія" суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн;

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Сумській області щодо зарахування надмірно сплаченої ТОВ "Голландська аграрна компанія" суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в рахунок погашення нарахованої контролюючим органом суми недоїмки в розмірі 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн;

визнати незаконною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату недоїмки (боргу) від 04.03.2019 р. № Ю-3053-17.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 480/1202/19 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Сумській області про закриття провадження у справі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 480/1202/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Голландська аграрна компанія" (41437, Сумська область, Глухівський район, с. Береза, вул. Центральна, 1, ) до Головного управління ДФС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Сумській області щодо донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Голландська аграрна компанія" суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Сумській області щодо зарахування надмірно сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Голландська аграрна компанія" суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в рахунок погашення нарахованої контролюючим органом суми недоїмки в розмірі 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн.

Визнано незаконною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату недоїмки (боргу) від 04.03.2019 р. № Ю-3053-17.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 480/1202/19, провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що проведеною перевіркою встановлено порушення при застосуванні позивачем понижуючого коефіцієнта з єдиного внеску, а саме при розрахунку понижуючого коефіцієнта у травні та серпні 2015 року позивачем були враховані кількість працюючих інвалідів та виплати, які їм нараховані, внаслідок чого була неправомірно занижена ставка єдиного внеску. У зв`язку з цим в інтегрованій картці ТОВ "Голландська аграрна компанія" виникла недоїмка на суму 118126,92 грн, на яку була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.12.2018 № та рішення від 29.12.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн.

Зазначив, що станом на 28.02.2019 в інтегрованій картці (далі по тексту ІКПП) ТОВ "Голландська аграрна компанія" сума недоїмки з єдиного внеску частково зменшилася за рахунок сум, що надходили від платника, тому ГУ ДФС у Сумській області була сформована та надіслана нова вимога про сплату боргу від 04.03.2019 № Ю-3053-17 на суму 79724,91 грн.

Вказав, що за результатами розгляду скарги позивача ДФС України своїм рішенням від 14.02.2019 скасувала вимогу від 29.12.2018 та рішення від 29.12.2018 і зобов`язала ГУ ДФС у Сумській області направити нову вимогу та рішення. Відповідач, опрацювавши рішення ДФС, виніс нову вимогу про сплату боргу від 07.05.2019 № Ю- на суму 118126,92 грн. та рішення від 07.05.2019 № на суму 59063,46 грн.

Отже, у розумінні п.6 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20.04.2015 № 449, вимога та рішення від 29.12.2018 вважаються відкликаними. Також, станом на 28.05.2019 в інтегрованій картці позивача борг по єдиному соціальному внеску в сумі 79724,91 грн, який було оформлено оскаржуваною вимогою від 04.03.2019 № Ю-3053-17, погашено. Отже, наразі предмет спору по справі № 480/1202/19 відсутній, у зв`язку з чим відповідачем було заявлено клопотання про закриття провадження у справі за п.8 ч.1 ст.238 КАС України. Однак, ухвалою від 18.06.2019 суд безпідставно відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Стверджує, що при обчисленні значення понижуючого коефіцієнту враховуються загальна кількість застрахованих осіб, у тому числі працюючих інвалідів, а також загальна сума заробітної плати, інших виплат, які є базою нарахування єдиного внеску, в тому числі виплати працюючим інвалідам. Враховуючи викладене, твердження відповідача про помилкове визначення позивачем понижуючого коефіцієнту є хибним, а нарахування позивачу недоїмки з єдиного внеску за травень та серпень 2015 року в сумі 118126,92 грн є безпідставним.

Вказує, що вимога про сплату недоїмки № від 29.12.2019 в сумі 118126,92 грн та рішення № від 29.12.2018 про застосування штрафних (фінансових) санкцій були оскаржені позивачем в адміністративному порядку та відкликані рішенням ДФС України від 14.02.2019 через невідповідність їх форми вимогам чинного законодавства. Однак, 04.03.2019 відповідачем сформована нова вимога про сплату боргу (недоїмки) за № Ю-3053-17, але на суму 79724,91 грн. Відповідно до даних Електронного кабінету платника недоїмка на суму 79724,91 грн виникла у позивача у зв`язку з тим, що відповідачем було зараховано надмірно сплачені позивачем суми єдиного внеску в рахунок сплати недоїмки в розмірі 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн, нарахованих на підставі акту перевірки. Разом з тим, у відповідача взагалі були відсутні підстави для нарахування недоїмки на суму 118126,92 грн та застосування штрафних санкцій на суму 59063,46 грн, відповідно, подальше зарахування надмірно сплачених сум єдиного внеску в рахунок сплати зазначених недоїмки та штрафних санкцій є протиправними, а спірна вимога від 04.03.2019 підлягає скасуванню.

21.10.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про заміну відповідача по справі - Головного управління ДФС у Сумській області на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність заміни відповідача на його правонаступника, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатками 1 та 2 даної постанови утворено Головне управління ДПС у Сумській області, до якого приєдналось Головне управління ДФС у Сумській області.

29.08.2019 начальником ГУ ДПС у Сумській області було винесено наказ № 9 Про початок діяльності Головного управління ДПС у Сумській області, згідно з яким розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Сумській області функцій і повноважень ГУ ДФС у Сумській області, що припиняється.

З урахуванням вищевказаних положень нормативно-правових актів Головним управлінням ДПС у Сумській області розпочато виконання функцій і повноважень ГУ ДФС у Сумській області, що припиняється.

Пунктом 1 Положення про ГУ ДПС у Сумській області, затвердженого наказом ДПС України від 12.07.2019 № 14, передбачено, що ГУ ДПС у Сумській області є правонаступником усіх прав та обов`язків ГУ ДФС у Сумській області.

Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Головне управління ДФС у Сумській області на правонаступника Головне управління ДПС у Сумській області.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.11.2018 Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Голландська аграрна компанія" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, валютного законодавства за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 26.11.2018 № 7328/18-28-14-01/34171851/108, яким зафіксовано, зокрема, порушення ч.5, абз.2 ч.6 ст.8, п.9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не нараховано та не перераховано єдиного внеску на загальну суму 118126,93 грн., у т.ч. за травень 2015 року 54615,47 грн., за серпень 2015 року 63511,45 грн. (а.с.71-122).

На підставі наведених висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Сумській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 29.12.2019 на суму 59063,46 грн та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 29.12.2018 на суму 118126,92 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 14.02.2019 № 7539/6/99-99-11-05-02-25 частково задоволено скаргу ТОВ «Голландська аграрна компанія», скасовано вимогу № від 29.12.2018 та рішення № від 29.12.2019, ухвалено вважати їх відкликаними з дня прийняття даного рішення, зобов`язано відповідача направити нові вимогу та рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

04.03.2019 відповідачем сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) за № Ю-3053-17 на суму 79724,91 грн (а.с.26).

Не погодившись з діями відповідача щодо донарахування позивачу суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн, зарахування надмірно сплаченої позивачем суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в рахунок погашення нарахованої контролюючим органом суми недоїмки в розмірі 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн., а також з вимогою від 04.03.2019 № Ю-3053-17, ТОВ «Голландська аграрна компанія» звернулось до суду з цим позовом про оскарження вказаних дій відповідача та вимоги від 04.03.2019.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно застосовано понижуючий коефіцієнт у травні та серпні 2015 року, тому дії відповідача щодо донарахування позивачу ТОВ "Голландська аграрна компанія" недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн є протиправними, відповідно, їх подальше часткове погашення за рахунок надміру сплаченої суми єдиного внеску та винесення вимоги від 04.03.2019 № Ю-3053-17 на зменшену суму боргу також є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до вказаної норми ТОВ «Голландська аграрна компанія» є платником єдиного внеску.

За приписами п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 Закону № 2464).

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати (ч.5 ст.7 Закону № 2464-VІ).

У відповідності до ч.5 ст.8 Закону № 2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності: за класом професійного ризику 22 - 37,19%.

Згідно з абзацом 10 частини 5 статті 8 Закону № 2464-VІ у разі якщо база нарахування єдиного внеску (крім винагороди за цивільно-правовими договорами) не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та ставки єдиного внеску, встановленої для відповідної категорії платника.

При цьому, у відповідності до пункту 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п`ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - БН(зо) збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу (далі - СмБН(зо)2014);

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - СП(зо)м) складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік (далі - СмП(зо)2014);

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік (далі - СмК(зо)2014). Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Таким чином, можливість застосування понижуючого коефіцієнта обумовлена виконанням позивачем виключно наведених у пункті 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 вимог, інших вимог законодавством не встановлено.

Коефіцієнт щомісячно обчислюється платниками самостійно, за такою формулою:

коефіцієнт = СмБН(зо)2014/БН(зо), де:

СмБН(зо)2014 - середньомісячна база нарахування єдиного внеску для платника у 2014 році в розрахунку на одну застраховану особу - це сума нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, на яку нараховується єдиний внесок / кількість звітних місяців платника в 2014 році / СмК(зо)2014;

БН(зо) - база нарахування єдиного внеску на одну застраховану особу за місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід) та/або винагорода за цивільно-правовим договором, - це сума нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, на яку нараховується єдиний внесок у звітному місяці 2015 року / кількість застрахованих осіб платника у звітному місяці 2015 року, яким нараховані виплати;

СмК(зо)2014 - середньомісячна кількість застрахованих осіб платника за 2014 рік - це сумарна кількість застрахованих осіб, яким нараховані виплати у кожному місяці в 2014 році / кількість звітних місяців платника в 2014 році;

СмП(зо)2014 - середньомісячний платіж на одну застраховану особу у 2014 році - це сума нарахованого єдиного внеску за 2014 рік / кількість звітних місяців платника в 2014 році / СмК(зо)2014;

СП(зо)м - середній платіж на одну застраховану особу у звітному місяці - це сума нарахованого єдиного внеску у звітному місяці 2015 року / кількість застрахованих осіб у звітному місяці 2015 року, яким нараховані виплати.

Якщо в результаті розрахунку коефіцієнта його значення складає менше ніж 0,4, то платник застосовує коефіцієнт 0,4 (п.9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464).

Виходячи з викладеного, при обчисленні показників для застосування понижуючого коефіцієнту необхідно враховувати: 1) всю суму заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, на яку нараховується єдиний внесок, до яких відносяться також виплати працюючим інвалідам; 2) сумарну кількість застрахованих осіб, яким здійснені виплати, до яких законодавець відносить і працюючих інвалідів. При цьому Закон не містить вимог щодо неврахування даних, які стосуються працюючих інвалідів, в показниках СП(зо)м, СмП(зо)2014, СмБН(зо)2014, БН(зо), СмК(зо)2014, СмП(зо)2014, СП(зо)м, які використовуються для обчислення значення понижуючого коефіцієнту.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у даному випадку за результатами перевірки позивачу нарахована недоїмка в сумі 118126,92 грн та штрафні санкції на суму 59063,46 грн у зв`язку з тим, що позивачем було безпідставно, на думку податкового органу, застосовано понижуючий коефіцієнт при нарахуванні єдиного внеску у травні та серпні 2015 року, оскільки у вказаних періодах не виконувалася вимога підпункту "б" п. 9-5 розділу VIII Закону № 2464.

У свою чергу, як підтверджується обома сторонами, такого висновку відповідач дійшов, виходячи з твердження, що при обчисленні показників для застосування понижуючого коефіцієнту не враховуються суми доходів, виплачених працюючим інвалідам, а також кількість інвалідів, які працюють на підприємстві.

Жодної іншої підстави для висновку про невиконання позивачем умови пп. "б" п.9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 у травні та серпні 2015 року відповідачем не наведено.

Однак, обмежень щодо врахування при обчисленні понижуючого коефіцієнту тих сум доходів, які виплачені працюючим інвалідам, та кількості працюючих інвалідів пункт 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 не встановлює.

Доводи відповідача про заборону врахування кількості працюючих інвалідів та виплачених їм сум доходів при розрахуванні показника понижуючого коефіцієнту ґрунтуються виключно на довільному тлумаченні відповідачем п.9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464.

Факт виконання позивачем вимог пп. "а" та пп. "в" цього пункту підтверджено відповідачем в акті перевірки.

Враховуючи викладене, позивачем виконуються всі вимоги п. 9-5 розділу VIII Закону № 2464 необхідні для застосування позивачем у травні та серпні 2015 року понижуючого коефіцієнту, у т.ч. і вимоги підпункту "б" цього пункту, а викладений в акті перевірки висновок контролюючого органу про заниження позивачем єдиного внеску за травень 2015 року та серпень 2015 року в загальній сумі 118126,93 грн. не відповідає фактичним обставинам справи.

Отже, дії відповідача щодо донарахування ТОВ "Голландська аграрна компанія" недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 118126,92 грн та штрафних санкцій у розмірі 59063,46 грн є протиправними, відповідно, їх подальше часткове погашення в рахунок надміру сплаченої суми єдиного внеску та винесення вимоги від 04.03.2019 р. № Ю-3053-17 не відповідає вимогам законодавства.

З приводу доводів відповідача про наявність підстав про закриття провадження за п.8 ч.1 ст.238 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За твердженням відповідача, наразі відсутній предмету спору по даній справі, оскільки станом на 28.05.2019 борг по єдиному соціальному внеску в сумі 79724,91 грн., який було оформлено оскаржуваною вимогою від 04.03.2019 № Ю-3053-17, погашено згідно з платіжними дорученнями № 827 від 06.03.2019, № 836 від 06.03.2019, № 866 від 12.03.2019, № 947 від 20.03.2019, № 948 від 20.03.2019, № 945 від 20.03.2019.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З аналізу наведеної норми вбачається, що вона підлягає застосуванню у випадку, коли суб`єкт владних повноважень погодився з допущеними ним порушеннями та такі порушення були виправлені ним самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, відповідач не вчинив жодних дій для відновлення прав позивача, а погашення оспорюваної недоїмки відбулося за рахунок внесення коштів позивачем та не пов`язане із самостійним виправленням відповідачем допущених порушень.

В апеляційній скарзі відповідач продовжує наполягати на правомірності своїх дій щодо нарахування недоїмки в сумі 118126,93 грн та врахування поточних платежів у погашення цієї недоїмки.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки повне відновлення законних прав та інтересів позивача наразі не має місця та є неможливим без визнання рішення та дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 480/1202/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій