Справа № 563/1419/19
Суддя: Загородько Н. А.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 563/1419/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Турович М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до УПП в Рівненській області, поліцейського СРПП № 2 Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції Дулевича Олега Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що постановою серії ДП18 №314661 від 30.09.2019 року, його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

Накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодних порушень правил дорожнього руху не вчиняв. Був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у вчиненні правопорушення. Без з`ясування обставин, поліцейський виніс постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

30 вересня 2019 року поліцейським СРПП №2 Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області Дулевичем О.А. було винесено постанову серії ДП18 №314661 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , керуючи трактором Т-25, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Грушевського в с.Невірків Корецького району, на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, чим допустив порушення підпункту «а» пункту 2.1 ПДР, підпункту «б» пункту 2.1 ПДР, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративних правопорушень, винність позивача в їх вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не надав.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16- а)

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні(Правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16- а)

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом "а" пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відтак, чинним законодавством встановлено безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі посвідчення водія.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР.

Згідно з статтею 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Пунктом 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких і посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поліцейським без законних для цього підстав здійснено зупинку транспортного засобу, яким рухався позивач, що в свою чергу виключало право на реалізацію повноважень вимагати в останнього пред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи викладене, суд зробив висновок про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст.121, 247, 251, 280, 286, 288, 293 КУпАП, ст.ст.72, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №314661 від 30.09.2019 року поліцейського СРПП № 2 Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції Дулевича Олега Андрійовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя