Справа № 160/6226/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 листопада 2019 року Справа №160/6226/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турової О.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про винесення додаткового рішення щодо стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі №160/6226/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
04.07.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500060/2019/000012/2 від 13.02.2019 року;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року заяву представника позивача про винесення додаткового рішення щодо стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення до розгляду в судовому засіданні в режимі відеоконференції на « 18» листопада 2019 року об 11:00.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, 18.11.2019 року надав заяву, в який просив розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, натомість, 18.11.2019 року надав заяву, в який просив розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.
З огляду на приписи ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд розглянув заяву представника позивача в порядку письмового провадження.
Вирішуючи заяву представника позивача про розподіл між сторонами судових витрат, суд зважає на таке.
Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Приписами частини 3 статті 143 КАС України передбачено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що у справі, що розглядається, має місце випадок, передбачений ч.3 ст.143 КАС України, відповідно за результатами розгляду заяви представника позивача суд має вирішити чи наявні у даному випадку підстави для ухвалення додаткового рішення.
Так, ч.1 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, до ухвалення судом вищевказаного рішення, 09.10.2019 року представником позивача надано заяву про надання позивачу можливості надати докази щодо розміру судових витрат після вирішення справи по суті, в якій останній просив дозволити позивачу надати разом із заявою про винесення додаткового рішення докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог.
З наданих представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу доказів встановлено, що 08.02.2018р. між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Альянс» (Об`єднання) укладено договір №08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги, а 01.07.2019р. укладено додаткову угоду № 01/01/09 від 01.07.2019р. до цього договору.
Пунктом 3 зазваної додаткової угоди передбачено, що остаточна вартість та детальний опис наданих послуг зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг.
06 листопада 2019 р. платіжним дорученням №487976 ТОВ «АТБ-маркет» сплатило на адресу АО «АЛЬЯНС» 30 000 грн. Вказана сума є витратами ТОВ «АТБ-маркет» пов`язаними із розглядом справи №160/6226/19 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, тому слід ухвалити додаткове рішення з питання щодо розподілу цих судових витрат.
Так, відповідно до Акта здачі-прийняття наданих послуг від 05.11.2019р. у липні-листопаді 2019 р. на підставі Договору про надання правничої допомоги №08/02-19/1 від 08.02.2019р. (з урахуванням Додаткової угоди №01/07/19 від 01.07.2019р.) Об`єднання надало, а Клієнт прийняв послуги із професійної (правничої) допомоги у наступному обсязі:
- підготовка, подача в Дніпропетровський окружний адміністративний суд на надсилання Відповідачу засобами поштового зв`язку відповіді на відзив у справі №160/6226/19 - 6000,00грн;
- складання заяв із різноманітних процесуальних питань у справі №160/6226/19 для подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (заява про надання позивачу можливості надати докази щодо розмір судових витрат після вирішення справи по суті; заяв про винесення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу) 2000,00 грн.,
Водночас, з акта здачі-прийняття наданих послуг від 05.11.2019р. не можливо встановити реальний час, витрачений адвокатом на виконання відповідних послуг, обсяг таких послуг та виконаних робіт.
Також вказані відомості відсутні і в договорі №08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги від 08.02.2019р. та в додатковій угоді №01/07/19 від 01.07.2019 року до цього договору.
Наведене виключає можливість встановлення кількості витраченого адвокатом часу на надання професійної правничої допомоги у цьому випадку та, відповідно, встановлення співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката витраченому ним часу на виконання відповідних робіт (надання послуг).
При цьому суд зважає на те, що представником позивача у позовній заяві зазначалось, що на даний момент у позивача із відповідачем вже більше 20 судових справ, спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачем заявлено аналогічні вимоги; значну кількість таких справ вже розглянуто Третім апеляційним адміністративним судом, а деякі справи також і Верховним судом. Таким чином, можливо зробити висновок, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію ТОВ «АТБ-маркет» з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, існувала певна судова практика з розгляду таких спорів.
Також суд бере до уваги, що відповідь на відзив, яка була надана представником позивача містила правову позицію аналогічну викладеній у позовній заяві, а обсяг поданих заяв про надання позивачу можливості надати докази щодо розмір судових витрат після вирішення справи по суті та про винесення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу - не перевищує 2 аркушів, в той час, як за підготовку та подання цих документів адвокату сплачено 6000,00грн. та 2000,00грн. відповідно.
Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд, -
Ухвалити додаткове рішення у справі №160/6226/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, яким у задоволенні заяви представника позивача про стягнення з Одеської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст додаткового рішення виготовлено 18.11.2019р.
Суддя О.М. Турова