Справа № 607/25133/19
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2019 Справа №607/25133/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого Грицак Р.М.,

за участі секретаря Білецької Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №316106 від 14 жовтня 2019 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 жовтня 2019 року близько 11 год. 07 хв. він на автомобілі «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Залізнична в м. Дубно, де був зупинений відповідачем з тих підстав, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.4 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штраф в сумі 425 грн. Постанову вважає протиправною та незаконною, так як він не скоював правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП. Вважає, що опис обставин справи у постанові не є доказами вчинення адміністративного правопорушення та зазначені інспектором відомості не відповідають дійсності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені його права, а саме: інспектором не повідомлено про причини зупинки, не надано матеріали справи для ознайомлення, не було відібрано від нього пояснення, які б були належним чином зафіксовані та додавалися до оскаржуваної постанови, не заслухано клопотання та не надано можливості подати докази. Такі дії інспектора є порушенням вимог статті 268 та статті 208 КУпАП, щодо всебічності, повноти і об`єктивності розгляду справи, встановлення винності чи невинності особи. Відтак просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №316106 від 14 жовтня 2019 року скасувати у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області в судове засідання не з`явився будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Враховуючи вимоги частини 9 стаття 205 КАС України суд вважає, що розгляд справи слід провести у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №316106 від 14 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 14 жовтня 2019 року об 11 год. 07 хв. керуючи транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Залізнична в м. Дубно, та не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.4 ПДР за що передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно п.9.4. ПДР, водій зобов`язаний подавати сигнал покажчиками повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припинити негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 1 пункту 1 статті 19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 пункту 1 статті 20 КАСУ місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 25 КАСУ адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 286 КАСУ встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 2 статті 77 КАСУ в адміністративній справі про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає доведеною обставину, на яку посилається позивач як на підставу позову, а саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивачу не було роз`яснено та не забезпечено його права, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі право на надання пояснень, ознайомлення з матеріалами справи, можливістю заявити клопотання, скористатися юридичною допомогою, що стверджується наступним.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.9.4 ПДР водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припинити негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суду не надано доказів, які б підтверджували обставину, яка передбачена п.9.4 ПДР, а саме порушення вимоги подавати сигнал покажчиками повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припинити негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру).

Згідно правил установлених статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

В силу вимог статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Пояснень свідків та матеріалів відеофіксації, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження правомірності своїх дій не надано.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідачем не подано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, наявні у справі докази, зокрема постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 280, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №316106 від 14 жовтня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП - провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Дубенський відділ поліції Головного управління поліції у Рівненській області, місце знаходження: вул. Пекарська, 10, м. Дубно.

Повний текст даного рішення складений та підписаний судом 19 листопада 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак