Справа № 1.380.2019.005812
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005812
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Східницька селищна рада м. Борислава Львівської області звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 11.10.2019 ВП № 59456428.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.07.2019 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі №1340/5731/18, проект Рішення Східницької селищної ради «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки» повторно винесено на розгляд сесії. Однак, за результатами голосування проект рішення не набрав достатньої кількості голосів. Так, відповідно до результатів поіменного голосування «за» - 0 голосів, «проти» - 1 голос, «утримався» - 10 голосів. Вважає, що Східницька селищна рада вжила всіх можливих заходів для прийняття позитивного рішення щодо розгляду спірного проекту рішення. Депутатською комісією підготовлено саме позитивний проект рішення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою. До відома депутатів доведено Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі №1340/5731/18. Проте, сам результат прийняття рішення залежить тільки від голосування депутатів, а не від самого органу місцевого самоврядування. Просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що рішенням суду від 28.03.2019 у справі №1340/5731/18 було визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області щодо неприйняття рішення за заявами позивача та зобов`язано Східницьку селищну раду м. Борислава Львівської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах 0,15 гектара та прийняти рішення відповідно до частини 3 статті 123 Земельного Кодексу України. Проте, станом на 11.10.2019 боржником так і не прийнято рішення по суті, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу. Відповідач зазначив, що доводи позивача щодо неможливості прийняти рішення по суті поданих заяв ОСОБА_1 з підстав відсутності більшості голосів депутатів селищної ради не заслуговують уваги, оскільки такі вже були предметом розгляду у суді першої інстанції та спростовані нормами законодавства та висновками суду. Вказує, що 03.10.2019 на адресу Відділу боржником надано ті самі результати голосування від 11.07.2019 засідання XXXVI сесії селищної ради VII демократичного скликання, що свідчить про невиконання Східницькою селищною радою рішення суду без поважних причин. Враховуючи вищенаведені обставини вважає, що оскаржувана постанова є такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що 11.11.2019 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі № 1340/5731/18 за позовом ОСОБА_1 до Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області щодо неприйняття рішення за заявами ОСОБА_1 ; зобов`язано Східницьку селищну раду м. Борислава Львівської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах 0,15 гектара та прийняти рішення відповідно до частини 3 статті 123 Земельного Кодексу України.

На виконання судового рішення від 28.03.2019 Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист від 03.06.2019 у справі № 1340/5731/18.

09.07.2019 державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59456428, яку скеровано боржнику для виконання, а стягувачу до відома.

Вказаною Постановою від 09.07.2019 боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду та вимог державного виконавця.

22.08.2019 Східницька селищна рада м. Борислава листом за №463 повідомила державного виконавця про стан виконання рішення суду від 28.03.2019. Боржник просить не брати до уваги лист Східницької селищної ради від 19.07.2019 за №401, яким повідомлено про результати голосування 11.07.2019 на засіданні XXXVI сесії селищної ради VII демократичного скликання де повторно розглядалась заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Окрім того боржник листом від 22.08.2019 за №463 повідомив, що заява ОСОБА_1 буде розглянута на черговій сесії Східницької селищної ради, а прийняте рішення буде скероване виконавцю.

19.09.2019 державним виконавцем на адресу позивача було скеровано вимогу №14098 про надання підтвердження виконання рішення суду від 28.03.2019.

24.09.2019 на адресу Відділу боржником надано ті самі результати голосування від 11.07.2019 на засіданні XXXVI сесії селищної ради VII демократичного скликання.

Станом на 11.10.2019 боржником так і не прийнято рішення по суті як було постановлено рішенням суду, про що складено Акт державного виконавця.

11.10.2019 державним виконавцем Батюк М.В. прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із постановою від 11.10.2019 про накладення штрафу за невиконання рішення суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 287 передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що Східницька селищна рада вжила всіх можливих заходів для прийняття позитивного рішення щодо розгляду спірного проекту рішення, оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 так і залишається невиконаним.

Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини 4 статті 19 Закону, сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 11.10.2019 рішення суду боржником не виконано, підтверджуючих документів до відділу не надано.

Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Оскільки, частиною 1 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України державним виконавцем з метою недопущення порушень положень Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно керуючись вимогами статей 63, 75 Закону, у межах повноважень, правомірно 11.10.2019 винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

У ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Серед основних засад (принципів) адміністративного судочинства, які закріплені в ст. 2 КАС України визначається обов`язковість судового рішення.

Згідно ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Судом встановлено, що вперше ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до Східницької селищної ради про надання йому як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, що розташована на території Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 19.07.2017.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового розгляду».

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або не спроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті статті 6 цієї Конвенції, виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) одним із основних принципів місцевого самоврядування є принцип законності, що включає безумовне виконання судових рішень, які набрали законної сили.

У статті 42 Закону встановлені повноваження сільського, селищного, міського голови до яких, зокрема належить забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади. Зазначене повноваження безумовно включає забезпечення організації виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Крім того, згідно цієї статті, сільський, селищний, міський голова організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого органу; підписує рішення ради та її виконавчого органу; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, громадянами; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори; видає розпорядження у межах своїх повноважень та здійснює інші повноваження.

Згідно з частиною 5 ст. 42 цього Закону сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Крім того з вищенаведених норм вбачається, що у селищного голови достатньо засобів та важелів для організації виконання судового рішення, якими у даному випадку селищний голова не скористався, та враховуючи специфіку роботи ради, обмежився одноразовим винесенням питання на розгляд сесії .

Хоча згідно ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова має повноваження, зокрема скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і головувати на пленарних засіданнях ради, а також інші повноваження.

Судом при розгляді справи № 1340/5731/18 було встановлено, що 27.12.2017 за результатом розгляду клопотання позивача від 19.07.2017 Східницькою селищною радою листом № 505 повідомлено ОСОБА_1 про те, що 26.12.2017 на засіданні XXII сесії селищної ради VII демократичного скликання, відповідно до порядку денного, розглянутий проект рішення Східницької селищної ради «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку». Вказано, що за результатами голосування депутатів селищної ради Проект рішення не набрав достатньої кількості голосів, а отже, рішення не було прийнято.

Як вбачається з матеріалів справи з 26.12.2017 по 11.10.2019 відбулось чотирнадцять сесій, однак питання щодо виконання судового рішення від 28.03.2019 у даній справі на розгляд сесії селищним головою виносилось лише один раз 11.07.2019.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не було вжито належних заходів щодо виконання рішення суду від 28.03.2019 у справі №1340/5731/18.

Більше двох років заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку залишається нерозглянутою.

ОСОБА_1 як учасник АТО має першочергове право на отримання земельної ділянки у власність, однак таке право так і залишається не реалізованим.

У свою чергу, тривале невиконання рішення суду від 28.03.2019 у справі № 1340/5731/18 суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 6 КАС України є його складовою.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що постанова державного виконавця про накладення штрафу прийнята відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при відмові у задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області (82391, Львівська область, м. Борислав, смт. Східниця, вул. Золота Баня, 3, ) до Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський