Справа № 826/1312/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2019 року № 826/1312/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Едем-Авто»
доГоловного управління ДФС у Київській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Едем-Авто», (далі також - позивач, ТОВ «Едем-Авто») з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також - відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2017 №.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на протиправність висновку акта камеральної перевірки про несвоєчасну сплату ТОВ «Едем-Авто» суми - грошового зобов`язання з податку на прибуток (авансових внесків) у розмірі 74 859,97 грн. Позивач пояснив, що 09.02.2017 ТОВ «Едем-Авто» подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств (реєстр. № ), у якій в ряд. 19 задекларувало податкове зобов`язання з податку у сумі 375 335 грн. При цьому, при складанні цієї декларації була допущена помилка, а саме: не заповнено ряд. 16ЗП (останній заповнюється для відображення суми нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 38 підрозд. 4 розд. ХХ Податкового кодексу України, на який зменшується податкове зобов`язання з податку), шляхом зазначення суми 80 779 грн., - що повинен був зменшити суму податку на прибуток, що підлягає перерахуванню до бюджету. Дана сума 80 779 грн. була розрахована як авансовий внесок у розмірі 2/9 податку на прибуток, що підлягає сплаті до 31.12.2016 та була задекларована в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за період 3-и квартали 2016 року. Зокрема, 29.12.2016 вказана сума у розмірі 80 779 грн. перерахована до бюджету згідно платіжного доручення № від 29.12.2016, тобто з дотриманням граничного терміну сплати податку на прибуток за 2016 рік. Загальна сума перерахованих позивачем грошових коштів до бюджету за період з 29.12.2016 по 17.02.2017 становила 375 335 грн. 20.02.2017 ТОВ «Едем-Авто» подало до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області лист з проханням зарахувати сплачений авансовий внесок з податку на прибуток у сумі 80 779 грн. в рахунок оплати податку за 2016 рік. Окрім того, після виявлення помилки у поданій декларації за 2016 рік, ТОВ «Едем-Авто» подало до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік (реєстр. №), де заповнило ряд. 16ЗП та одночасно відкоригувало значення ряд. 19, шляхом зменшення суми податку на 80 799 грн. За наведених обставин позивач вважає, що як факт недоплати податку, так і порушення граничного терміну сплати податку зі сторони ТОВ «Едем-Авто» були відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2018 відкрито провадження у справі №826/1312/18 за вказаним позовом ТОВ «Едем-Авто» та дану справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог цієї ухвали від 08.02.2018 представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти позову ГУ ДФС у Київській області мотивує тим, що в ході проведеної камеральної перевірки позивача встановлено, що в порушення вимог Податкового кодексу України ТОВ «Едем-Авто» несвоєчасно сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на прибуток (авансового внеску) у сумі 74 859,97 грн. Наведена обставина стала підставою для застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України.

У свою чергу позивач подав до суду відповідь на відзив, в тексті якої додатково зазначив, що після 20.07.2015 (тобто, на момент здійснення позивачем платежів в рахунок сплати податку на прибуток за 2016 рік та його авансового внеску), у відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 20.07.2015 №651 «Про затвердження змін до бюджетної класифікації», з бюджетної класифікації були виключені позиції кодів для сплати авансових внесків. Таким чином, платежі з податку на прибуток та авансові внески цього ж податку стали єдиним платежем, сплачувались на єдиний казначейський рахунок.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.09.2017 працівником ГУ ДФС у Київській області проведена камеральна перевірка, предметом якої було питання дотримання ТОВ «Едем-Авто» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати податку на прибуток до бюджету. За результатами такої перевірки був складений акт від 28.09.2017 №4170/10-36-12-20/35772789, за висновком якого позивач порушив граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток (авансові внески), передбачені п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України. А саме в тексті цього акта (з урахуванням змісту розрахунку штрафної санкції) зафіксовано, що сума грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 74 859,97 грн. грн., задекларована платником податку у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік (реєстр. № від 09.02.2017), по строку сплати 19.02.2017 фактично була сплачена 27.02.2017 (тобто, із затримкою на 8 календарних днів).

25.10.2017 на підставі цього акта камеральної перевірки ГУ ДФС у Київській області прийняла спірне у справі податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за №, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання по податку на прибуток у розмірі 74 860 грн. нарахувало Товариству штраф у сумі 7 486 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.12.2017 №31847/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, вказане податкове повідомлення-рішення було залишено без змін.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 25.10.2017 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, нормами п. 38 підрозд. 4 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України (у редакції Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII) передбачено, що платники податку на прибуток підприємств сплачують до 31 грудня 2016 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 2/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за три квартали 2016 року.

Розрахунок такого авансового внеску подається платником податку у податковій декларації за три квартали 2016 року. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов`язань.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірах, визначених статтею 123 цього Кодексу.

За змістом затвердженої згідно з наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 08.07.2016 №585) форми податкової декларації податку на прибуток з додатками передбачалася можливість декларування платником зменшення нарахованої за підсумком звітного періоду суми податку на суму нарахованого відповідно до п. 38 підрозд. 4 розд. ХХ ПК України авансового внеску з податку на прибуток

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали суд встановив, що упродовж періоду з 29.12.2016 по 17.02.2017 ТОВ «Едем-Авто» перерахувало на казначейський рахунок 0356 кошти на загальну суму 375 335, 00 грн., в т.ч.: в рахунок оплати авансового внеску з податку на прибуток підприємства - згідно платіжного доручення № від 29.12.2016 у сумі 80 779 грн.; в рахунок оплати податку на прибуток підприємства за 4-ий квартал 2016 року - згідно платіжного доручення № від 14.02.2017 у сумі 50 000 грн., платіжного доручення № від 15.02.2017 у сумі 50 000 грн., платіжного доручення № від 16.02.2017 у сумі 50 000 грн., платіжного доручення № від 17.02.2017 у сумі 50 000 грн., платіжного доручення № від 17.02.2017 у сумі 94 556 грн.

Між тим, 09.02.2017 ТОВ «Едем-Авто» подало до контролюючого органу електронну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік з позначкою «звітна» (що була зареєстрована в органі ДФС за № від 09.02.2017). В даній податковій декларації позивач задекларував, зокрема, наступні показники: ряд. 16ЗП («Зменшення нарахованої суми податку») - заповнено з прочерком, ряд. 17 («Податок на прибуток за звітний (податковий) період (рядок 06 + рядок 08 + рядок 10 + рядок 12 + рядок 15 - рядок 16ЗП))» - 738 839 грн., ряд. 18 «Податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень (рядок 17 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) період поточного року))» - 363 504 грн., ряд. 19 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18 (+, -)» - 375 335 грн. Крім того, за даними цієї декларації такий додаток як додаток «ЗП» (Зменшення нарахованої суми податку) до неї - був відсутній.

В подальшому (27.02.2017), як стверджує позивач, ним подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік (що була зареєстрована в органі ДФС за №), у якій Товариство задекларувало у ряд. 16ЗП зменшення нарахованої в ряд. 19 такої декларації суми податку на суму сплаченого авансового внеску в розмірі 80 779 грн.

Описані вище операції (сплата платником сум коштів у рахунок погашення податку та авансового внеску, нарахування до сплати узгодженого податкового зобов`язанні з податку, зменшення такого податкового зобов`язання на суму сплаченого авансового внеску) відображені в інтегрованій картці платника податку на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000) платника - ТОВ «Едем-Авто» за 2016 і 2017 роки.

Зокрема, за даними наданих відповідачем засвідчених витягів з інтегрованих карток, станом на 29.12.2016 в картці платника (позивача) обліковувалася переплата розмірі 5 919,03 грн. Цього ж дня в інтегрованій картці було проведено зарахування сплаченої платником суми коштів 80 779 грн., внаслідок чого сума переплати збільшилася до 86 698,03 грн. 30.12.2016 нараховано до сплати авансовий внесок з податку, у зв`язку з чим на кінець 2016 року переплата по податку знову становила 5 919,03 грн. Станом на 17.02.2017 в інтегрованій картці позивача обліковувалася переплата з податку на загальну суму 300 475,03 грн. (внаслідок зарахування сплачених платником коштів у сумах 50 000 грн. - 14.02.2017, 50 000 грн. - 15.02.2017, 50 000 грн. - 16.02.2017, 50 000 грн. - 17.02.2017, 94 556 грн. - 17.02.2017). 19.02.2017 проведено нарахування до сплати податкове зобов`язання з податку в розмірі 375335 грн., задеклароване у податковій декларації реєстр. № від 09.02.2017. В результаті цього 19.02.2017 в інтегрованій картці позивача утворилася недоїмка на суму 74 859,97 грн., що була погашена 27.02.2017 у зв`язку з поданням ТОВ «Едем-Авто» уточнюючої податкової декларації реєстр. № від 27.02.2017, яким зменшено суму узгодженого податкового зобов`язання з податку на 80 779 грн.

У контексті з наведеним суд звертає увагу на норми п. 50.1 ст. 50 ПК України, якими визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Тобто, у випадку самостійного виявлення помилок у раніше поданій декларації (що якраз мало місце у розглядуваній спірній ситуації) платник може виправити їх шляхом подання звітної, нової звітної або уточнюючої декларації. У такому випадку, як відзначив Верховний Суд у тексті своєї постанови від 25.04.2019 у справі № 826/19068/16, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 ст. 126 ПК України. Оскільки із поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Окрім того, аналізуючи правовий зміст норм п. 54.1 ст. 54, ст. 50, п. 126.1 ст. 126 ПК України у їх сукупності Верховний Суд (постанови від 25.04.2019 у справі № 826/19068/16, від 27.02.2018 у справі №№813/2009/17, від 14.08.2018 у справі №818/1507/17) дійшов висновків про те, що специфіка нарахування штрафної санкції за ст. 126 ПК України полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу. Отже при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання з певного податку, відсутній об`єкт застосування штрафної санкції, передбаченої ст. 126 ПК оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податковим зобов`язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, у той час як її (штрафної санкції) нарахування залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи та наведені вище правові позиції Верховного Суду, що в силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, мають враховуватися судом під час розгляду даного спору, суд дійшов висновку про відсутність в діях ТОВ «Едем-Авто» складу правопорушення (порушення сплати з дотриманням граничних строків грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства), що зафіксований в акті камеральної перевірки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 16.01.2018 №594 підтверджено, що ТОВ «Едем-Авто» під час звернення до суду із цим позовом сплатило судовий збір у загальному розмірі 1 762 грн. Відтак, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у зазначеній сумі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Едем-Авто» (, адреса: 08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 1) до Головного управління ДФС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 25.10.2017 №.

Присудити здійснені Товариства з обмеженою відповідальністю «Едем-Авто» (, адреса: 08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 1) документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок