Справа № 263/14173/19
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/317/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2019 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 15.09.2019 року відносно неї була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за скоєння правопорушення передбаченого ч.1ст. 126 КупАП, а саме за те, що вона 15.09.2019 року по вул. Митрополитській 53, керуючи ТЗ, здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила ч.1 ст. 122 та при перевірці не мала при собі страхування ЦВП власників наземних транспортних засобів. Зауважує, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки 15.09.2019 року вона здійснила зупинку по вул. Митрополитській 53 на ділянці дороги, на яку дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» не розповсюджується. Також в постанові зазначено, що вона не мала при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що також не відповідає дійсності. Законом чітко передбачені випадки, коли інспектор може перевірити наявність у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме при складенні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, тож оскільки, протокол про адміністративне правопорушення відносно мене не складався та не здійснювалось оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, то така вимога відповідача була не законною, а тому вона і відмовилась її виконувати. На підставі викладеного просить скасувати постанову сержанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Бурлаки Віталія Олексійовича, серія ЕАК № 1521793, про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в моїх діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволення заявлених позовних вимог.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, також надавши відзив на позов, в якому зазначено, що 15.09.2019 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1521793 від 15.09.2019 року, вважають, що вимоги не підлягають задоволенню, оскільки підійшовши до водія інспектор належним чином представився, пояснив причину зупинки і перевірки документів та попросив пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Тобто при розгляді справ про адміністративне правопорушення інспектори патрульної поліції не повинні враховувати в тому числі вимоги ст. 34 КУпАП и, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення). За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 36,284 КУПАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції УПП Донецькій області ДПП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою сержанта поліції 1 батальйону 2 роти Бурлаки Віталія Олексійовича було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КупАП., за те, що вона 15.09.2019 року по вул. Митрополитській 53, керуючи ТЗ здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила ч.1 ст. 122 та при перевірці не мала при собі страхування ЦВП власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1. ґ ПДР України.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Н Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1.ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу вищенаведених норм вбачається,що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представником відповідача не надано жодного доказу спростовуючого позовні вимоги позивача, тому суд вважає, за можливе скасувати постанову серії серія ЕАК № 1521793 від 15.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Керуючись ст.2, 72-77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 126, ст. 247, ст. 251, 262, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, задовольнити.
Скасувати постанову сержанта поліції 1 батальону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Бурлаки Віталія Олександровича, серія ЕАК № 1521793, про накладення на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст.126 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.
Суддя Н.В. Хараджа