Справа № 480/4634/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
19 листопада 2019 р. Справа № 480/4634/19
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Департамент фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку та грошової компенсації,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Департамент фінансів Міністерства оборони України, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплату на час звільнення ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні другої частки щорічної основної відпустки строком 15 календарних діб на рік за 2017 рік, грошової компенсації щорічної допомоги військовослужбовцям на оздоровлення за 2019 рік, грошової компенсації невиплаченої матеріальної допомоги у зв`язку з одруженням військовослужбовця для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01 липня 2019 року;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі 62 991,72 грн. за період часу з 02.07.2019 року по 10.11.2019 року, та з дня подачі позову до суду та до винесення судом рішення;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 26 743,92 грн. за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період часу з 2016 року до 2019 року включно;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 2019 рік на оздоровлення у розмірі 11 054,70 грн.;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію матеріальної допомоги у зв`язку з одруженням військовослужбовця для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 11 054,70 грн.;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні другої частки щорічної основної відпустки строком 15 календарних діб на рік за 2017 рік у розмірі 7163, 55 грн.;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за порушення розрахунку на час звільнення у розмірі 50 000,00 грн.
Суд зазначає. що відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У свою чергу, приписами ч. 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З позовної заяви суд вбачає, що позивач просить зокрема стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі 62 991,72 грн. за період часу з 02.07.2019 року по 10.11.2019 року, та з дня подачі позову до суду та до винесення судом рішення та стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за порушення розрахунку на час звільнення у розмірі 50 000,00 грн.
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012, невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога про звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.
Тобто в даному випадку позивач звернувся з позовною заявою про вирішення трудового спору.
Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012, роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Відтак, чинним законодавством встановлено тримісячний строк звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатись про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталась затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №813/1001/17 та від 06.11.2019 року № 1640/3461/18.
Разом з тим Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої йому несвоєчасною виплатою з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, встановленою тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли такий працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.
З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що позивача було звільнено відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 01.07.2019 року № 367. В даному наказі зазначено перелік виплат, що підлягають виплаті при звільненні позивача з військової служби, які відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (номер та дату довідки не можливо встановити із-за поганої якості копії), виплачені позивачу.
Тобто про порушення своїх прав позивач дізнався 01.07.2019 року, а з позовними вимогами про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі 62 991,72 грн. за період часу з 02.07.2019 року по 10.11.2019 року, та з дня подачі позову до суду та до винесення судом рішення та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди за порушення розрахунку на час звільнення у розмірі 50 000,00 грн., звернувся 14.11.2019 року, тобто з порушенням тримісячного строку звернення до суду. При цьому заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем не було подано.
Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі 62 991,72 грн. за період часу з 02.07.2019 року по 10.11.2019 року, та з дня подачі позову до суду та до винесення судом рішення та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за порушення розрахунку на час звільнення у розмірі 50 000,00 грн., а також докази поважності причин пропуску такого строку.
Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Керуючись ч. 1 ст. 123 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Департамент фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку та грошової компенсації - залишити без руху.
Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.
Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек