Справа № 214/284/19
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/284/19
2-а/214/67/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Звада Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу №214/284/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Савченка Віталія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора Савченка В.В., в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі НК №753529 від 25.12.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 25.12.2018 року інспектором ОСОБА_2 .В. винесено щодо нього постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, 25.12.2018 року о 00-03 год. на перехресті вулиць Генерала Радієвського та Космонавтів в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на забороняючий червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3е ПДР України. Позивач вказує, що дійсно 25.12.2018 року о 00-00 годин він, керуючи своїм автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Соборній та зупинився на перехресті з вул. Володимира Великого, оскільки в цей час для його напрямку руху був увімкнений червоний сигнал світлофору. Позаду нього зупинився автомобіль патрульної поліції з увімкненими проблисковими маячками. Після зміни сигналу світлофору з червоного на зелений, позивач почав рух, виконуючи на перехресті правий поворот. Автомобіль патрульної поліції, також, вирушив за ним та за допомогою гучномовця йому було надано команду зупинитись, що він і зробив. Під час розмови з поліцейськими з`ясувалося, що вони вважали, що він, начебто, порушив правила проїзду перехрестя вулиці Генерала Радієвського та бульвару Вечірнього, а саме проїхав його на червоний сигнал світлофора, через які він взагалі, не рухався. Позивач вказує, що намагався довести поліцейським, що не вчиняв вказаного правопорушення, але інспектор ОСОБА_3 , не приймаючи до уваги його доводи, виніс щодо нього постанову та притягнув до адміністративної відповідальності. Також, позивач звертає увагу суду, що під час розгляду справи, своїми діями інспектор ОСОБА_3 позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що винесена постанова є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з пред`явленими позовними вимогами, в порядку ст.47 КАС України, 25.02.2019 року, відповідач інспектор Савченко В.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 25.12.2018 року на перехресті вул. Генерала Радієвського та вул. Космонавтів в м. Кривому Розі ним помічено транспортний засіб Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 (яким керував позивач), водій якого проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Після того, як ним помічено порушення ПДР України, вказаний автомобіль був зупинений. Інспектор вказує, що підійшов до транспортного засобу, представився та повідомив причину зупинки. Після цього, переконавшись, що вимоги ст.287 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду справи та намагався з`ясувати, чому водій скоїв правопорушення, на що водій відповів, що не згоден з цим, але факт правопорушення був зафіксований на відеореєстратор. Під час розгляду справи від позивача надійшло одне клопотання, про ознайомлення з матеріалами справи, яке було задоволено та, оскільки в матеріалах справи був лише один відеозапис, ОСОБА_1 було з ним ознайомлено. Також, інспектор зазначає, що після з`ясування всіх фактичних обставин, ним встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, у зв`язку з чим винесено щодо водія ОСОБА_4 постанову та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Отже, відповідач вважає, що винесена ним постанова відповідає вимогам чинного законодавства, є законною та обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд прийшов до таких висновків.

Так, судом встановлено, що 25.12.2018 року інспектором поліції Савченком В.В. винесено постанову серії НК №753529 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.8.7.3е ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.7).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що ОСОБА_1 25.12.2018 року о 00-03 годин, на перехресті вул. Генерала Радієвського та вул. Космонавтів в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, керуючи транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.8.7.3е ПДР України, а саме проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З оскаржуваної постанови видно, що ОСОБА_1 ставиться в провину, що 25.12.2018 року о 00-03 годин, на перехресті вул. Генерала Радієвського та вул. Космонавтів в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, керуючи транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.8.7.3е ПДР України, а саме проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, пунктом 8.7.3е Правил дорожнього руху України передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Разом з цим, відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, інспектор поліції не прийняв до уваги його доводи щодо не вчинення ним правопорушення, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Так, в підтвердження вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, інспектором Сааченком В.В. надано до суду відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції. Під час перегляду вказаного відеозапису судом достеменно встановлено, що автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 перетнув перехрестя вулиць Генерала Радієвського та Космонавтів саме на зелений дозволяючий сигнал світлофора, а не на червоний, як про це зазначає відповідач у винесеній ним постанові.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано до суду будь-яких інших доказів, окрім вказаного вище відеозапису, доказів вини позивача, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП в діях ОСОБА_1 встановлена не була.

Отже, інспектором патрульної поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

При цьому, суд бере до уваги і те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення, складеного щодо ОСОБА_1 відсутній запис в графі 8 «До постанови додаються», де зазначаються докази, які додаються до матеріалів справи на підтвердження вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Окрім того, ст.268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, в позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП та того, що права при розгляді справи про адміністративне правопорушення були роз`яснені позивачеві, відповідачем суду не надано, оскільки на відеозаписі, наданому інспектором до суду, окрім факту перетину позивачем перехрестя більше ніяких дій не зафіксовано.

Відповідно до ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів заперечення доводів, викладених у позовній заяві не надав, отже, правомірність оскаржуваної постанови не довів.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів ним не зібрано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Посилання на докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові відсутні.

З огляду на те, що посадова особа самостійно визначила, які докази є достатніми, такі дії є порушенням ч.1 ст.252 КУпАП щодо оцінки доказів.

Враховуючи наведене, суд вважає висновки інспектора поліції про порушення позивачем ПДР припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання цих подій, відповідачем не доведені.

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р.; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015р.; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15.02.2013р.

Згідно з п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Основного Закону України).

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови інспектор поліції порушив норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, нічим не спростовується, відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій, дотримання порядку їх вчинення та законність прийнятого рішення, а права й інтереси позивача порушено, та враховуючи, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв з порушенням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а винесена ним постанова є незаконною, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Савченка Віталія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову серії НК №753529 від 25.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Савченком Віталієм Валерійовичем скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Чернова