Справа № 460/1402/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Рівне №460/1402/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської митниці ДФС
про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) та просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA204000/2019/000472/2 від 01.04.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00475 від 29.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 29.03.2019 її декларантом до Рівненської митниці ДФС була подана митна декларація №UA204010/2019/210930 на товар - легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Golf Variant, вживаний, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік випуску - 2014, модельний рік випуску - 2015 за заявленою митною вартістю автомобіля в сумі 6350,00 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до Митниці разом з митною декларацією декларантом були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: рахунок-фактура (інвойс) від 19.03.2019 № 05.03.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 14.09.2015 № НОМЕР_2 .

В процесі здійснення процедури митного контролю відповідач дійшов висновку, що подані документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості, та зобов`язав надати додаткові документи: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; копію експортної митної декларації країни відправлення.

01.04.2019 декларантом повідомлено про неможливість подання додаткових документів з проханням прийняти рішення без врахування термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України (далі - МК України).

У зв`язку з цим відповідачем прийнято оспорюване рішення, згідно з яким у документах, наданих декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товару, виявлені окремі неточності, а саме: у наданому декларантом підтверджені оплати від 14.03.2019 вказана вартість автомобіля без зазначення валюти. Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товару - відомості стосовно вартості КТЗ згідно з ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР, на рівні 9650,00 євро. Відповідачем також було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA204000/2019/00475.

Позивач зауважив, що частиною п`ятою статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

На думку позивача, жодних правових підстав для витребування митним органом додаткових документів у відповідності до вимог ст. 53 МК України не було.

Позивач вважає протиправним рішення про коригування митної вартості товарів, позаяк автомобіль було придбано за ціною договору у розмірі 6350,00 євро, про що до матеріалів справи долучено ряд документів. З таких документів чітко прослідковується сплата покупцем вартості автомобіля, що імпортується, та її складові.

За наведених обставин, позивач вважає, що належний йому автомобіль підлягає митному оформленню за заявленою митною вартістю, тобто за ціною договору, а тому рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18.06.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний судом строк позивач допущені недоліки усунув.

Ухвалою суду від 27.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позов.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.38-47), в обґрунтування якого вказав, що 29.03.2019 до митного оформлення декларантом позивача подано митну декларацію №UA204010/2019/210930 з метою здійснення митного оформлення легкового автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Variant, вживаний, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік випуску - 2014, модельний рік випуску - 2015.

При проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією №UA204010/2019/210930, митним органом виявлені окремі неточності та суперечності, що можуть свідчити про підробку документів, а саме: декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати придбання транспортного засобу (чеки, касові документи тощо); копії митної декларації країни Польщі для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Крім того, згенеровано форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 з повідомленням "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN кодом НОМЕР_1, валюта EUR, вартість 9650,00".

Відтак, за результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

01.04.2019 декларантом позивача на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів не надано зазначених у електронному листі митного органу додаткових документів. Водночас, надано лист № 75, яким повідомлено, що додаткові документи додаватись не будуть та висловлено прохання прийняти рішення, щодо визначення митної вартості без врахування термінів, передбачених ст. 53 МК України.

Враховуючи вищевикладені обставини та факт ненадання декларантом документів згідно з переліком, вказаним у вимозі органу доходів і зборів, Рівненська митниця ДФС прийняла оскаржене рішення про коригування митної вартості товару, яке вважає законним та обґрунтованим.

З таких підстав відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 22.07.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 18.09.2019.

Ухвалою суду від 18.09.2019, за обґрунтованим клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено до 23.10.2019.

Ухвалою суду від 23.10.2019, за обґрунтованим клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено до 18.11.2019.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не прибули. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частин першої та дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 18.11.2019 суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Матеріалами справи стверджено, що 19.03.2019 між Atlantic Group SP.ZO.O. (Санок, Польща) та ОСОБА_1 (Львівська область, Україна) укладено усний договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Variant, вживаний, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік випуску - 2014, модельний рік випуску - 2015, за ціною 6350,00 євро.

Atlantic Group SP.ZO.O. виставлено рахунок-фактуру від 19.03.2019 № 05/03/2019 на суму 6350,00 євро, що складає 24690,50 злотих на ім`я ОСОБА_1 на вищевказаний автомобіль (а.с. 17).

Відповідно до квитанції від 23.03.2019 Atlantic Group SP.ZO.O прийнято від ОСОБА_1 готівкою 24690,50 злотих за автомобіль Volkswagen, 2.0 TDI, номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 18,59,60,76, 77).

Згдіно експортної декларації країни відправлення № 19PL40210T0339024 від 25.03.2019 митна вартість експортованого автомобіля марки Volkswagen Golf, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 см. куб. становить 27541,00 польських злотих (а.с. 19).

Для митного оформлення вищевказаного транспортного засобу декларантом позивача подано до Митниці митну декларацію №UA204010/2019/210930 від 29.03.2019, в якій задекларовано загальну фактурну вартість товару на суму 6350 євро, за курсом валюти 30,567665, та визначено митну вартість товару в сумі 194104,67 грн. за першим методом (а.с. 21).

До митної декларації декларантом надано, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) від 19.03.2019 № 05/03/2019; декларацію про походження товару від 19.03.2019 №05/03/2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25.03.2019 №UA20903/2019/20974; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16.09.2015 № НОМЕР_2 ; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 21.03.2019 №190321/002; договір про надання послуг митного брокера від 21.03.2019 б/н; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 21.03.2019 № 0.0..1; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 22.03.2019 № 0.0..1; паспортні документи.

01.04.2019 декларант надіслав до Митниці лист за № 75, в якому вказав, що запропоновані митним органом додаткові документи до митної декларації №UA204010/2019/210930 від 29.03.2019 надані не будуть, та просив прийняти рішення щодо визначення митної вартості без врахування термінів, передбачених ст. 53 МК України (а.с. 46).

Суд встановив, що Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000472/2 від 01.04.2019, відповідно до якого за ВМД №UA204010/2019/210930 розрахована декларантом митна вартість товару в сумі 6350 євро (194104,67 грн.) за першим методом визначення митної вартості (графи 28,29); проведено коригування в сумі 9650,00 євро (графа 30) за шостим методом визначення митної вартості (графа 31) (а.с. 13).

В рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000472/2 в графі 33 зазначено обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалася митним органом для визначення митної вартості:

І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що декларантом не надано усіх додаткових документів витребуваних митницею, а у наданому до митного оформлення «Підтвердженні оплати Б/Н» від 14.03.2019 № б/н вказана вартість автомобіля без зазначення валюти.

ІІ. Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, - відомості стосовно вартості КТЗ згідно ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР, на рівні 9650 євро;

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість могла бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів, таких як: 1) касові, товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2) копію експортної митної декларації країни відправлення; 3) висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації, пробігу.

ІV. За результатом проведеної процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст. 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями ст. 64 МК України.

Митну вартість товару визначено на підставі відомостей стосовно вартості КТЗ згідно ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР, на рівні 9650 євро. Числове значення митної вартості транспортного засобу у валюті рахунку становить 9650 євро, що з урахуванням курсу НБУ на дату подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 294977,97 грн.

Окрім цього, Митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортний засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00475 (а.с.14).

Не погоджуючись з таким рішенням та карткою митного органу, ОСОБА_1 .. звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у зв`язку з коригуванням митним органом заявленої декларантом митної вартості товарів, суд застосовує такі норми матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

При цьому, пунктом 2 частини другої статті 52 МК України зобов`язано декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Водночас, частиною першою статті 368 МК України встановлено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (ч.21 ст.58 МК України).

Аналіз вищевикладених правових норм дає підстави для висновку, що саме на декларанта покладено обов`язок надавати митному органу під час митного оформлення товару банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, при цьому, такими платіжними документами можуть бути касові або товарні чеки, ярлики, інші документи, які містять відомості щодо вартості товару, який ввозиться на територію України та використані декларантом документи повинні бути об`єктивними, підтвердженими документально та піддаватися обчисленню.

Частиною четвертою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, контроль правильності визначення декларантом митної вартості здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.54 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Оцінюючи наведені в рішенні від 01.04.2019 №UA204000/2019/000472/2 про коригування митної вартості підстави, за яких відповідач дійшов висновку про неможливість визначення вартості транспортного засобу за вартістю, заявленою декларантом у митній декларації, а саме наявність недоліків, невідповідностей та суперечностей в поданих документах, суд враховує таке.

Як зазначено вище по тексту судового рішення, за правилами, встановленими ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

За визначенням, наведеним в статті 4 МК України, платіжні документи та цінні папери - (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах.

Суд встановив, що в у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 19.03.2019 №05/03/2019 не зазначена валюту вартості транспортного засобу, а сума, що підлягала до оплати у Євро по курсу не відповідала сумі, що підлягала до оплати у польських злотих. Дана обставина підтверджена, долученою до матеріалів експортною декларацією від 25.03.2019, у якій вартість транспортного засобу зазначено виключно у злотих та становить 27541,00 (а.с. 61-62).

Водночас, квитанція від 23.03.2019 на суму 24690,50 злотих не підтверджує оплату за транспортний засіб у Євро у розмірі 6350, 00, не містить інформації про документи, на підставі яких здійснюється оплата коштів, які б давали можливість ідентифікувати товар, а також не містить підпису ОСОБА_3 , який є обов`язковим на квитанції про прийняття коштів готівкою.

Крім того, суду слід зазначити, що ні експортна декларація країни відправлення від 25.03.2019, ні квитанція від 23.03.2019 декларантом при митному оформленні автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Variant, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік випуску - 2014, модельний рік випуску - 2015, не подавалися та не подавалися і на вимогу митного органу.

На стадії розгляду судової справи по суті представник позивача надав до матеріалів судової справи лист Atlantic Group SP.ZO.O. від 10.09.2019 (а.с. 75), який викладений українською мовою та надіслано електронною поштою, однак містить мокрий штамп продавця. Вказаним листом директор Atlantic Group SP.ZO.O. стверджує, що ним була допущена технічна помилка при обрахунку курсу вартості автомобіля у ордері від 23.03.2019 № 23.03.2019 та у рахунку-фактурі від 19.03.2019 № 05/03/2019, внаслідок чого сума у польських злотих даного автомобіля дійсно становить 27541,00 злотих, тобто 6350,00 євро.

Зазначений доказ суд оцінює критично та відхиляє, позаяк він до митного оформлення не надавався, в графі 44 МД не відображений, а відтак на оцінку спірних правовідносин не впливає.

Також, судом не береться до уваги митна вартість автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Variant, номер кузова НОМЕР_1 , яка зазначена у експортній декларації країни відправлення від 25.03.2019, оскільки вона також до митного оформлення не надавалася, в графі 44 МД не відображена, а відтак на оцінку спірних правовідносин не впливає.

Крім того, дана декларація не містить відмітки митного органу Польщі щодо експорту вказаного автомобіля за відповідною митною вартістю.

Оцінюючи в сукупності надані декларантом до митного оформлення документи, суд дійшов висновку, що такі документи містили розбіжності та суперечності, а тому не підтверджували визначеної декларантом митної вартості.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими сумніви Митниці щодо митної вартості увезеного товару, що є правомірною підставою для витребування у декларанта додаткових документів у межах процедури митного оформлення.

При цьому, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.

Проте, декларант відмовився надати додаткові документи, запропоновані відповідачем під час консультацій.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що недостатність інформації для підтвердження заявленої позивачем митної вартості імпортованого транспортного засобу у наданих ним документах та наявність у митного органу іншої інформації про митну вартість товару, унеможливлює застосування першого методу.

У той же час, статтею 59 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини 10 статті 58 МК України, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Приписами статті 60 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Частиною першою статті 62 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

За приписами статті 63 МК України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум:

1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;

2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну;

3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях згідно положень статті 64 МК України.

Як встановлено судом, митним органом було проведено процедуру консультацій з декларантом з метою визначення митної вартості товару (автомобілю) придбаного позивачем та застосовано послідовність методів визначення вартості товару, що підтверджується змістом оспорюваного рішення.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу та декларанта такої інформації), митна вартість товару була скоригована відповідачем за методом митної вартості товару, визначеного підпунктом "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 МК України - резервним методом.

Так, вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів", Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 142/5/2092 на виконання статті 8 Закону України "Про судову експертизу" та статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/2092, а також відомостей стосовно вартості КТЗ згідно з ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР, яка становить 9650 євро.

Відповідно до пункту 7.35 вищевказаної Методики, у разі відсутності цінових даних колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики. Середня ринкова ціна такого КТЗ визначається як середнє арифметичне значення цінових показників, одержаних із зазначених джерел інформації. У разі використання середньої ринкової ціни пропозиції до продажу КТЗ її необхідно звести коригуванням до ціни продажу, застосовуючи відповідне співвідношення стосовно аналогічних КТЗ із довідників, зокрема передбачених додатком 8. Коригування вартості КТЗ залежно від пробігу та строку експлуатації здійснюється із застосуванням підбору аналога і відповідно до вимог пунктів 7.8, 7.9 та підпунктів 7.12.1, 7.12.2 пункту 7.12 цієї Методики. Подальше коригування вартості КТЗ залежно від технічного стану, комплектності, укомплектованості, відновлення й оновлення складових частин тощо здійснюється за формулами (9), (10), (11), а також з врахуванням процента ДЗ додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації (таблиця 4.1 додатка 4) та процента додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами (таблиця 4.2 додатка 4).

Крім того, статтею 33 МК України передбачено, що митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів.

Відтак, враховуючи виявлені розбіжності у числових значеннях та обов`язкових реквізитах в документах, ненадання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем оскарженого рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у митному оформленні товару є обґрунтованим та відповідає нормам митного законодавства України.

Суд також зазначає, що митне оформлення автомобіля було завершене за поданою декларантом 03.04.2019 митною декларацією № UA204010/2019/211365 з урахуванням рішення про коригування митної вартості, при цьому в графі 43 код МВВ декларантом заявлено за шостим методом (ліве поле), праве поле - не заповнене, що свідчить про згоду декларанта з застосованим відповідачем резервним методом визначення митної вартості транспортного засобу.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

При вирішенні даної судової справи судом розглянуто та враховано всі основні аргументи сторін, які дають можливість правильно встановити обставини справи та надати їм належну юридичну оцінку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач діяв обґрунтовано та розсудливо. Доводи позивача не спростовують правомірності оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови та не дають суду підстав для їх скасування. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в позові до Рівненської митниці ДФС (вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA204000/2019/000472/2 від 01.04.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00475 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19 листопада 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.