Справа № 460/566/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8801/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року (головуючий суддя Махаринець Д.Є., м.Рівне) у справі № 460/566/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського апеляційного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

13.03.2019 року позивач звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського апеляційного суду в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачу стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років стажу роботи на посаді юрисконсульта виробничого автотранспортного об`єднання Ровенської облспоживспілки з 30.09.1988 по 31.07.1989; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді стаж роботи, що дає право на надбавку за вислугу років стажу роботи на посаді юрисконсульта виробничого автотранспортного об`єднання Ровенської облспоживспілки з 30.09.1988 по 31.07.1989, що передував призначенню на посаду судді та нарахувати різницю доплати (10%) за вислугу років з 01.10.2018, шляхом прийняття відповідного наказу.

Позов обґрунтовує тим, що з 05.08.2018 у позивача виникло право на зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж роботи юрисконсультом виробничого автотранспортного об`єднання Ровенської облспоживспілки з 30.09.1988 по 31.07.1989, що передував призначенню на посаду судді. В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача щодо зарахування до стажу роботи судді вищевказаного періоду. Проте, відповідач відмовив у його зарахуванні. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що суд першої інстанції не дослідив змісту позовної заяви, змісту відповіді на заперечення відповідача, крім того вважає, що оскаржуване рішення порушує право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

30.01.2019 позивач звернулася до відповідача щодо зарахування до стажу роботи судді, який дає право на доплату за вислугу років періоду роботи на посаді юрисконсульта виробничого автотранспортного об`єднання Ровенської облспоживспілки з 30.09.1988 по 31.07.1989.

Відповідачем листом від 28.02.2019 відмовлено позивачу у зарахуванні вказаних періодів до стажу роботи судді, який обґрунтовано тим, що враховуючи вимоги ч.2 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-ІІІ «Про судоустрій і статус суддів» відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посади судді, що дає право на доплату за вислугу років, стаж професійної діяльності, що перевищує 2 роки.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та рішень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

ОСОБА_1 , відповідно до наказу начальника управління юстиції Рівненського облвиконкому №11-К від 26.02.1991, з 04.03.1991 по 18.02.1992 виконувала обов`язки народного судді Рівненського районного народного суду. Рішенням Рівненської обласної ради народних депутатів від 18.02.1992 позивач обрана суддею Рівненського районного народного суду. Відтак, призначення позивача на посаду судді вперше відбулося 18.02.1992.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIІІ (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 137 якого до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України від 12.07.2018р. №2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", статтю 137 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIІІ "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою наступного змісту: "до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Позивач ОСОБА_1 у період з 30.09.1988 по 31.07.1989 працювала на посаді юрисконсульта виробничого автотранспортного об`єднання Ровенської облспоживспілки, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.09.1981.

Абзацом 4 пункту 34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIІІ від 02.06.2016р. визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Між тим, у разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Законом СРСР від 04.08.1989 №328-І «Про статус суддів СРСР», який діяв на момент обрання ОСОБА_1 суддею вперше, було передбачено, що народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціалізацією не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Норми Закону СРСР від 04.08.1989 №328-1 «Про статус судів в СРСР», Закону України від 02.06.2016 №1402-111 «Про судоустрій і статус суддів» з останніми змінами згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 з врахуванням роз`яснень, наданих спільним листом Вищої ради правосуддя, Верховного суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України (05.11.2018 №41783/0/9-18; 05.11.2018 №2664/0/2-18; №01-6757/18; 05.11.2018 №9рс-1112/18; 05.11.2018 №1-22433/18; №02/3878), чітко передбачено, що до стажу роботи судді, що дає право на надбавку за вислугу років судді, яка призначена вперше у 1992 році, може бути зараховано не більше двох років стажу професійної діяльності за спеціальністю після здобуття вищої освіти.

Наказом голови Рівненського апеляційного суду №10 від 10.12.2018 відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-111 «Про судоустрій і статус суддів» позивачу зараховано до стажу роботи, що дає право на доплату за вислугу років період роботи стажистом Ровенського районного народного суду з 01.08.1989 по 03.03.1991 (1 рік 7 місяців 3дні).

Крім того, наказом в.о. голови Апеляційного суду Рівненської області № 6 від 03.03.2006 зараховано до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на доплату за вислугу років, період виконання ОСОБА_1 з 04.03.1991 по 18.02.1992 обов`язків народного судді Рівненського районного народного суду ( 0 років 11 місяців 15 днів). Наведене свідчить, що періоди професійної діяльності за спеціальністю після здобуття вищої освіти, а саме 2 роки 6 місяців 18 днів, позивачу вже було зараховано до стажу роботи на посаді судді, що дає право на доплату за вислугу років.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів зазначає, що вимоги щодо зарахування ОСОБА_1 стажу професійної діяльності, що перевищує 2 роки є безпідставним та таким, що не узгоджується з чинним законодавством.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 460/566/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.