Справа № 300/1053/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9166/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Матвійчука Олексія Юрійовича на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (суддя - Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 29 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 16.05.2019 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Луньо І.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення даних про рахунки позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» включити дані про рахунки та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладними рахунками № НОМЕР_1 , згідно Договору банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014; № НОМЕР_2 , згідно Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 13.10.2014 НОМЕР_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню в розмірі 184104,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач протиправно не включив її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує її право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу. Вважає, що віднесення її договору банківського вкладу до нікчемного на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 зазначеного Закону є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім цього, наголошує, що питання недійсності правочинів були предметом розгляду Івано-Франківського міського суду та Апеляційного суду Івано-Франківської області у справі №344/8898/16-ц, рішеннями яких від 28 липня 2016 року та від 30 січня 2018 року відмовлено в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Полонина», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання правочинів недійсними.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі №300/1053/19 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014 (в національній валюті) та за Договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 13.10.2014 НОМЕР_2 (в національній валюті). Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014 (в національній валюті) та за Договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 13.10.2014 НОМЕР_2 (в національній валюті). В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідачем правомірно проведено перевірку правочинів на виявлення таких, що укладені з порушенням чинного законодавства, метою яких є збільшення гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому є нікчемними.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 10.10.2014 ОСОБА_1 та Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» уклали договір банківського рахунку «До вкладу» № НОМЕР_3 , згідно якого Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» зобов`язувався відкрити на ім`я позивача іменний поточний рахунок в національній валюті «До вкладу» № НОМЕР_3 та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування.

ОСОБА_1 та Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» 13.10.2014 уклали договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2 , на виконання якого Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» відкрило позивачу рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в національній валюті № НОМЕР_2 . Згідно пункту 1.2 договору від 13.10.2014 грошові кошти, що обліковуються на рахунку на вимогу, є вкладом на вимогу «Для виплат».

Також, 13.10.2014 ОСОБА_1 та Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» уклали договір банківського вкладу «НВУ» №854796/2014, предметом якого є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НВУ-пілот» в національній валюті України на строк три місяці з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» відкрило на ім`я позивача вкладний рахунок № НОМЕР_1 , код банку 380537. У пункті 1.2 договору від 13.10.2019 вказано, що банк відкриває на ім`я вкладника вкладний рахунок на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2 , код банку 380537. На цей рахунок-кореспондент може бути перерахований вклад та нараховані, але не отримані вчасно вкладником проценти за цим вкладом по закінченні строку його дії. Сума початкового вкладу 180000,00 грн. Виплата процентів здійснюється за ставкою 21,9 % річних, дата вимоги вкладником вкладу - 13.01.2015.

Відповідно до платіжного доручення від 13.10.2014 №574530 позивач здійснила зарахування коштів (вкладу) в розмірі 180000,00 грн. з рахунку № НОМЕР_3 , що був відкритий згідно договору банківського рахунку «До вкладу» від 10.10.2014, на вкладний рахунок № НОМЕР_1 , що був відкритий згідно договору банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014.

Правління Національного банку України 20.11.2014 прийняло постанову від 20.11.2014 №733, якою віднесло ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк до категорії неплатоспроможних.

Тимчасова адміністрація Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» 31.01.2015 прийняла наказ №76 «Про проведення додаткової перевірки операцій по рахункам фізичних осіб».

Постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та вирішено ліквідувати ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

На виконання вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016.

27.03.2015 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено повідомлення, згідно з яким Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 22.02.2016 прийняла рішення №213 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора», згідно якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора строком на два роки по 19.03.2018.

В листі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. від 22.02.2018 №08/2963, поясненнях представника відповідача від 18.07.2019 №08-0206 зазначено, що створеною відповідачем комісією проведено перевірку операцій за рахунками фізичних осіб, за результатами якої встановлено, що позивач разом з Товариством з додатковою відповідальністю «Полонина» здійснили ряд операцій, в результаті яких збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: 13.10.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю «Полонина» та ОСОБА_1 було укладено договір позики про передачу позикодавцем -Товариством з додатковою відповідальністю «Полонина» у власність позичальника - ОСОБА_1 коштів у розмірі 180000,00 грн. При цьому, 13.10.2014 з рахунку № НОМЕР_4 , що належить Товариству з додатковою відповідальністю «Полонина» в Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» був здійснений грошовий переказ коштів в розмірі 180000,00 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , тобто в сумі, що не перевищує гарантовану суму відшкодування Фондом, про що складено акт перевірки.

Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіною М.А.

11.11.2016 направлено позивачу повідомлення про нікчемність правочину від 11.11.2016 №22/3-53234, в якому вказано на нікчемність договору банківського рахунку «До вкладу» від 10.10.2014 НОМЕР_3 з моменту перерахування коштів в розмірі 180000 грн. з рахунку ТДВ «Полонина» № НОМЕР_4 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , та нікчемність договору банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014 на підставі пункту 1 частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак відповідачем не подано суду жодних доказів в підтвердження зазначених обставин.

З матеріалів справи встановлено, що 15.07.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Полонина», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визанння правочину щодо перерахування грошових коштів та договору банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014 недійсними.

За результатом розгляду зазначеного позову Івано-Франківський міський суд прийняв рішення від 26 жовтня 2017 року у справі №344/8898/16-ц, яким в задоволенні позову відмовив. Апеляційний суд Івано-Франківської області постановою від 30 січня 2018 року залишив без задоволення апеляційну скаргу представника Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», а рішення Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2017 року - без змін.

Позивач 22.07.2016 зверталась разом з іншими вкладниками до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» з проханням повернути грошові вклади. Відповідач листом від 23.08.2016 №21-41948 повідомив ОСОБА_1 , що ситуація щодо отримання грошових коштів за рахунками буде вирішена після ухвалення судом рішення та набрання ним законної сили.

Позивач 02.11.2017 звернулась із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просила відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунки, за якими ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Також ОСОБА_1 просила Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Виконавчої дирекції Фонду затвердити реєстр відшкодувань вкладнику для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» додаткового переліку рахунків, за якими вкладник ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №34-036-24204/17 30.11.2017 повідомив позивача, що рішення Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2017 року у справі №344/8898/16-ц не набрало законної сили.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» листом №22/3-30043

04.12.2017 повідомила ОСОБА_1 , що вимога позивача щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунки, за якими позивач має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та включення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є передчасною.

Позивач 08.02.2018 знову звернулась із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просила відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунки, за якими ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Також ОСОБА_1 просила Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Виконавчої дирекції Фонду затвердити реєстр відшкодувань вкладнику для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" додаткового переліку рахунків, за якими вкладник ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» листом №08/2963 22.02.2018 повідомила ОСОБА_1 , що вимога позивача щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунки, за якими позивач має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та включення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є передчасною.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №34-036-5082/18 06.03.2018 повідомив позивача, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» подано касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2018 року у справі №344/8898/16-ц.

Верховний Суд ухвалою від 21 вересня 2018 року у справі №344/8898/16-ц відмовив у відкритті провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2018 року.

Позивач 09.10.2018 звернулась із вимогою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просила відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунки, за якими ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Також ОСОБА_1 просила Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Виконавчої дирекції Фонду затвердити реєстр відшкодувань вкладнику для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» додаткового переліку рахунків, за якими вкладник ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

31.10.2018 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» листом №08/14557 повідомила ОСОБА_1, що вимога позивача щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунки, за якими позивач має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та включення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованою та незаконною.

Крім того, 09.11.2018 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №34-036-22471/18 повідомив позивача, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» не включено інформацію про рахунки ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, та до Фонду не подавалась додаткова інформація щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк». Зазначено, що як наслідок, Фонд не має підстав щодо включення позивача до Загального реєстру відшкодувань вкладникам Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснити виплати.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення даних про рахунки позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що відсутні підстави щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мала у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 03 липня 2019 року у справі №826/17080/15.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України». Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.

Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Згідно з частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Частиною четвертою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Таким чином, Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Судом встановлено, що 31.01.2015 Тимчасова адміністрація Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» прийняла наказ №76 «Про проведення додаткової перевірки операцій по рахункам фізичних осіб», на підставі якого створено відповідну комісію. Представник відповідача в поясненнях зазначив, що в результаті проведеної перевірки було складено акт перевірки операцій за рахунками фізичних осіб, операції за якими призупинені. Відповідно до вказаного акту Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» разом з ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Полонина» здійснили ряд операцій, в результаті яких збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: 13.10.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю «Полонина» та позивачем було укладено договір позики про передачу позикодавцем у власність позичальника коштів у розмірі 180000,00 грн. При цьому, 13.10.2014 з рахунку № НОМЕР_4 , що належить Товариству з додатковою відповідальністю «Полонина» в Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» був здійснений грошовий переказ коштів в розмірі 180000,00 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 .

За вказаних обставин, на адресу позивача було направлено повідомлення про нікчемність правочину від 11.11.2016 №22/3-53234. Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначений акт перевірки операцій за рахунками фізичних осіб, операції за якими призупинені, та повідомлення про нікчемність правочину від 11.11.2016 №22/3-53234 представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» суду не надав.

В поданій представником позивача незасвідченій копії повідомлення про нікчемність правочину від 11.11.2016 №22/3-53234, яке адресовано ОСОБА_1 , вказано на нікчемність договору банківського рахунку «До вкладу» від 10.10.2014 НОМЕР_3 з моменту перерахування грошових коштів з рахунку Товариства з додатковою відповідальністю «Полонина» № НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_3 в розмірі 180000,00 грн. та нікчемність договору банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на зміст повідомлення про нікчемність правочину від 11.11.2016№ 22/3-53234, в ньому вказано пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб`не може бути застосованим до договору банківського рахунку «До вкладу» від 10.10.2014 НОМЕР_3, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк», оскільки на підставі цього правочину у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього правочину не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

При цьому, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі №910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі №804/6992/15.

Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом», який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Забезпечуючи виконання статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15.

Як наслідок, варто зауважити, що положення статті 228 ЦК України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійснення власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, суд виходить з того, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорюванні дій працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такі неправомірні або оспорюванні дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАСУ є обов`язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, як встановлено з поданих сторонами доказів, пояснень представників сторін, відсутні судові рішення, якими б було встановлено факт нікчемності договору банківського рахунку «До вкладу» від 10.10.2014 НОМЕР_3 та договору банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014 та застосовано наслідки нікчемності правочинів.

Колегія судів також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у пункті 2.1 Рішення від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Крім того, «Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 (надалі - Інструкція №492) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що за договором банківського рахунку банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки - рахунки, що відкриваються банком клієнтам на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пункт 1.8 Інструкції №492).

За поточними рахунками, що відкриваються банками суб`єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пункт 5.1 Інструкції № 492). За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності (пункт 5.8 Інструкції № 492).

В свою чергу, відповідно до пункту 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень та обставин справи дає підстави суду дійти висновку, що відкриття поточного рахунку на ім`я позивача та перерахування Банком коштів з рахунку юридичної особи на поточний рахунок фізичної особи з призначенням платежу «залучення коштів на вклад, угода 854796/2014 від 13.10.2014» є послугою, що надається Банком, яка не підпадає під перелік, визначений в частині 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти за якою не відшкодовуються Фондом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частині 2 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з пунктами 3 - 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 9 серпня 2012 року №14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини 4 статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», тоді як договір банківського рахунку «До вкладу» від 10.10.2014 НОМЕР_3, договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 13.10.2014 НОМЕР_2, договір банківського вкладу «НВУ» від 13.10.2014 №854796/2014були укладені до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а тому на позивача поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і не подання інформації про неї як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, вказаній в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №802/351/16-а.

Колегія суддів виходить також з того, що виплативши вкладнику кошти, Фонд на таку ж саме суму стає кредитором банку третьої черги (пункт 3 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відтак, твердження скаржника про те, що даний правочин спрямований на заволодіння державними коштами, є безпідставним, враховуючи також і те, що загальний обсяг зобов`язань банку не змінився.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Матвійчука Олексія Юрійовича залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.