Справа № 161/17372/19
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/562/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судових засідань Бортнюка А.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лозовської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування протоколу №002094 від 10 липня 2019 року та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року №614-1, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування протоколу №002094 від 10 липня 2019 року, постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради за №1153-1 від 29 серпня 2019 року, рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року №614-1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2019 року відносно нього працівниками муніципальної варти Луцької міської ради було складено протокол про адміністративне правопорушення з підстав розміщення ним на тротуарі біля будинку по АДРЕСА_1 належного йому автомобіля. Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Луцької міської ради постановою від 01 серпня 2019 року за №1153 на підставі вищевказаного протоколу визнала його винним та притягнула до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначає, що під час розгляду справи адміністративною комісією при виконавчому комітеті Луцької міської ради не було враховано його письмові пояснення, де він зауважував, що автомобіль було припарковано на частині земельної ділянки довжиною не більше 3-х метрів, на якій покладена плитка, а відразу за автомобілем знаходиться змуроване підвищення зруйнованого фундаменту висотою до 40 см. На думку позивача, місце паркування його авто не є тротуаром, адже це місце не призначається для руху пішоходів. Не погодившись з оскаржуваною постановою комісії від 01 серпня 2019 року, позивач подав скаргу до виконавчого комітету Луцької міської ради, в якій просив вищевказану постанову адміністративної комісії скасувати в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Розглянувши скаргу, виконавчий комітет Луцької міської ради рішенням від 22 серпня 2019 року №511-1 скасував постанову комісії від 01 серпня 2019 року за №1153 та направив справу на новий розгляд. На черговому засіданні, 29 серпня 2019 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Луцької міської ради винесла постанову №1153-1, якою визнала його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Не погоджуючись з постановою комісії №1153-1 від 29 серпня 2019 року, він направив скаргу до виконавчого комітету Луцької міської ради, наголошуючи на порушення ст. 280 КУпАП. Покликаючись на п. 2.19 ДБН В.2.3-5-2001, позивач вказує, що місце паркування його автомобіля не може вважатись тротуаром, оскільки його ширина становить лише 73 см, та не призначена для руху пішоходів. Виконавчий комітет Луцької міської ради рішенням від 02 жовтня 2019 року №641-1 постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №1153-1 від 29 серпня 2019 року залишив без змін.

На підставі наведеного, позивач просить скасувати:

-протокол №002094 від 10 липня 2019 року, складений працівниками муніципальної варти Луцької міської ради;

-постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №1153-1 від 29 серпня 2019 року;

-рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року №614-1 та закрити справу.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради в частині вимог про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №1153-1 від 29 серпня 2019 року - залишено без розгляду.

У своєму відзиві на позовну заяву виконавчий комітет Луцької міської ради зазначає про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 . Щодо рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №614-1 від 02 жовтня 2019 року зазначає, що оскільки позивачем у скарзі не було наведено вагомих підстав для скасування постанови, то виконавчим комітетом було прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги. Складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві. На підставі наведеного виконавчий комітет Луцької міської ради просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, та просив задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради Лозовська В.В. в судовому засіданні позов заперечила, просить в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача департаменту муніципальної варти Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що 10 липня 2019 року старшим інспектором департаменту муніципальної варти Луцької міської ради відділу контролю за благоустроєм та санітарним станом міста ОСОБА_2 . виявлено порушення Правил благоустрою м. Луцька, а саме: виявлено, що ОСОБА_1 розмістив власний автомобіль на тротуарі за адресою: АДРЕСА_1 , що є порушенням п.п. 2.5.5.1.7 Правил благоустрою міста Луцька, затверджених рішенням Луцької міської ради від 29 липня 2009 року №44/2.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №002094 від 10 липня 2019 року в зв`язку з порушенням п.п. 2.5.5.1.7 Правил благоустрою міста Луцька, що передбачає адміністративну відповідальність згідно з ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.7).

За результатами розгляду справи адміністративною комісією при виконавчому комітеті Луцької міської ради прийнято постанову від 01 серпня 2019 року № 1153, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.9).

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до виконавчого комітету Луцької міської ради. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №511-1 від 22 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 01 серпня 2019 року №1153 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, задоволено частково. Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 01 серпня 2019 року №1153 скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с.13).

За результатами нового розгляду адміністративною комісією при виконавчому комітеті Луцької міської ради прийнято постанову від 29 серпня 2019 року № 1153-1, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.14).

Зі змісту вказаної постанови встановлено, 10 липня 2019 року о 15.41 год. було виявлено, що ОСОБА_1 порушив правила благоустрою м. Луцька, а саме: розмістив автомобіль марки «Ssang Yong», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на тротуарі по вул. Стрілецькій, 33 у м. Луцьку, що є порушенням п.п. 2.5.5.1.7 Правил благоустрою міста Луцька, затверджених рішенням Луцької міської ради від 29 липня 2009 року №44/2.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову адмінкомісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 29 серпня 2019 року №1153-1, виконавчий комітет Луцької міської ради своїм рішенням №614-1 від 02 жовтня 2019 року таку скаргу залишив без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін (а.с.20).

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням та діями відповідачів, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи, що судом залишено без розгляду позовну вимогу ОСОБА_1 про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №1153-1 від 29 серпня 2019 року, визначаючись з характером спірних правовідносин за позовними вимогами про скасування протоколу №002094 від 10 липня 2019 року та рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року №614-1, суд зазначає таке.

Щодо скасування протоколу №002094 від 10 липня 2019 року про адміністративне правопорушення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради суд зазначає, що протокол є наслідком відповідних дій уповноважених осіб з перевірки наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві та не може бути скасованим.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №760/9462/16-а від 10 травня 2018 року.

Таким чином, адміністративний позов в частині скасування протоколу №002094 від 10 липня 2019 року про адміністративне правопорушення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради до задоволення не підлягає.

Щодо скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року №614-1 суд зазначає таке.

Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №614-1 від 02 жовтня 2019 року виконавчий комітет Луцької міської ради залишив без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 29 серпня 2019 року №1153-1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач не зазначив, чим саме оскаржуване рішення порушує його права, свободи чи законні інтереси. Зі змісту позову в цілому вбачається, що позивач не погоджується з підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, адже вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а тому, на його думку, виконавчий комітет Луцької міської ради неправомірно залишив його скаргу без задоволення.

Однак суд звертає увагу, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №1153-1 від 29 серпня 2019 року. Тоді як прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача на таку постанову є формою реалізації дискреційних повноважень виконавчого комітету Луцької міської ради. Скасування оскаржуваного рішення виконавчого комітету Луцької міської ради не означає одночасне скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Суд, розглядаючи цей спір у порядку адміністративного судочинства, не вправі перебирати на себе право виконавчого органу міської ради задовольнити скаргу ОСОБА_1 на постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки це означатиме втручання суду у дискреційні повноваження виконавчого органу.

Дії суб`єкта владних повноважень можуть бути самостійним предметом судового оскарження у випадку, коли самі дії мають правові наслідки і порушують права позивача.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач, оскаржуючи рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №614-1 від 02 жовтня 2019 року з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, обрав не правильний спосіб захисту.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 159, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування протоколу №002094 від 10 липня 2019 року та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року №614-1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.