Справа № 120/1803/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 листопада 2019 р. Справа № 120/1803/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Бабія М.С.

представника позивача: Корнійчука С.А.

представника відповідача: Тиховського М.О.

представника третьої особи: Щербатого А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Томашпільська селищна рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що в квітні 2019 року позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на кожного із позивачів окремо, з метою передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Томашпільської селищної ради Вінницької області, додавши до клопотання проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із відповідними додатками.

Відповідач розглянув клопотання позивачів, та своїми листами від 13 травня 2019 року повідомив про неможливість задоволення клопотань по суті.

Вважаючи такі відмови протиправними, позивачі звернулися до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

14.06.2019 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, якими недоліки позовної заяви були усунені в повному обсязі.

Ухвалою від 19.06.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, даною ухвалою встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України та 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку ст. 164 КАС України, а позивачу - 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку ст. 163 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду, 05.07.2019 року представником відповідача надано відзив на позовну заява, згідно якої останній заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 25.04.2019 року позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на кожного із позивачів окремо, з метою передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Томашпільської селищної ради Вінницької області.

Листами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.05.2019 року № П-7786/0-1660/0/95-19, № П-7786/0-1659/0/95-19, № П-7786/0-1658/0/95-19 позивачів було проінформовано про те, що представлений проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року № 391/17686. Не зазначена дата на акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Окрім іншого, згідно п.3 рішення 18 позачергової сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради від 02.03.2018 року зазначено, що надання земельних ділянок у власність, користування здійснюється виключно з дозволу сесії Томашпільської селищної ради по кожному окремому випадку. Зокрема, в представленій на розгляд документації - вищезазначене погодження Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади є відсутнім. Враховуючи вищевикладене, Головне управління зазначає, що не може задовольнити клопотання по суті.

Ухвалою від 27.08.2019 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Томашпільську селищну раду.

13.09.2019 року на адресу суду надійшли пояснення від третьої особи, з яких слідує, що Томашпільська селищна рада заперечує щодо задоволення позовних вимог повністю. Окремо зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області правомірно відмовило позивачам, оскільки Томашпільська селищна рада погодження на проект землеустрою не давала.

Ухвалою від 23.09.2019 року розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 28.10.2019 року витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області належним чином завірені копії наказів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-1402/15-19-СГ від 04.02.2019 року, № 2-1403/15-19-СГ від 04.02.2019 року, № 2-1404/15-19-СГ від 04.02.2019 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 158 від 22.09.2017 року "Про включення до Переліку земельних ділянок право оренди на які може бути реалізоване на земельних торгах".

У судому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи заперечували щодо заявленого позову та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзив на позов та поясненнях на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

25.04.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на кожного із позивачів окремо, з метою передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Томашпільської селищної ради Вінницької області.

Листами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.05.2019 року № П-7786/0-1660/0/95-19, № П-7786/0-1659/0/95-19, № П-7786/0-1658/0/95-19 позивачів було проінформовано про те, що представлений проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року № 391/17686. Не зазначена дата на акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Окрім іншого, згідно пункту 3 рішення 18 позачергової сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради від 02.03.2018 року зазначено, що надання земельних ділянок у власність, користування здійснюється виключно з дозволу сесії Томашпільської селищної ради по кожному окремому випадку. Зокрема, в представленій на розгляд документації - вищезазначене погодження Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади відсутнє.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нерозгляду клопотань, позивачі звернулися до суду з вказаним позовом.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з частиною 1 статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунтком "а", "б" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно до частини 1 статті 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частин 8-9 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Керуючись частиною 2 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Частиною 5 статті 186-1 ЗК України визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно зі частини 7 статті 186-1 ЗК України, органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи (частина 6 статті 186-1 ЗК України).

За змістом приписів частини 8 статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 28.11.2018 року (справа № 820/4439/17) та від 28.02.2019 року (справа № 808/3081/17).

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 01.03 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту) не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Відтак, підстав для затвердження проекту землеустрою у Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області не було. Відтак вимоги позивачів щодо зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивачів про визнання бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нерозгляду клопотань позивачів суд зазначає таке.

Як слідує із матеріалів справи, 25.04.2019 року позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Листами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.05.2019 року № П-7786/0-1660/0/95-19, № П-7786/0-1659/0/95-19, № П-7786/0-1658/0/95-19 позивачів було проінформовано про те, що представлений проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законодавства.

Тому, твердження представника позивача про те, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області у встановлений законом строк (протягом місяця) на клопотання позивачів від 25.04.2019 року не було прийнято рішення, зокрема, не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою або вмотивованої відмови - не підтверджується матеріалами справи.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування.

Згідно підходів ЕСПЛ рішення суду у подібних спорах між громадянином та державним органом повинно ухвалюватися таким чином, щоб унеможливлювати звернення громадянина до суду повторно з цього ж самого приводу.

Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (рішення Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції від 24.03.1988).

За змістом приписів частини 6 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Вищенаведене положення не містить приписів якими встановлюється обов`язок приймати рішення (зокрема про відмову у наданні дозволу) у формі наказу.

З даного приводу Верховний Суд, у постанові від 14.08.2018 року по справі №826/1050/17 поміж іншого дійшов висновку про те, що законодавством, яке регулює земельні відносини не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, - це її належна мотивація.

Суд враховує висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені в постанові від 14.08.2018 року по справі №826/1050/17.

Відповідно до Положенням "Про Головне управління Держгеокадастру в області", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року не встановлено обов`язку (вимоги) приймати всі рішення у формі наказу.

Крім того варто зауважити, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області є офіційним документом, зареєстрованим у електронній системі документообігу за підписом заступника керівника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що жодним чином не позбавляє скаржника вчиняти будь-які дії стосовно її оскарження у судовому порядку.

З огляду на викладене, підстав для задоволення вимоги позивачів про визнання бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нерозгляду клопотань від 25.04.2019 року, у суду не має.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 139 КАС України питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027, )

Томашпільська селищна рада (пл. Тараса Шевченка, 1, смт. Томашпіль, Вінницька область, 24200, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 20.11.2019 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна Бондівна