Справа № 802/18/18-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/18/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

12 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представників позивача: Слюсар О.В., Волкової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу командитного товариства "Бізнес Гарант" (приватне підприємство "ВІП Бізнес" і Компанія) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом командитного товариства "Бізнес Гарант" (приватне підприємство "ВІП Бізнес" і Компанія), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року Командитне товариство «Бізнес Гарант» (Приватне підприємство "ВІП БІЗНЕС" і Компанія), (надалі - КТ "Бізнес Гарант") звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС України про: визнання протиправними дії по складанню акту про настання гарантійного випадку №1 від 21.08.2017 року, скасування вимоги про сплату митних платежів за гарантією № 8195859-U16-581707 від 23.07.2017 року; зобов`язання скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Закарпатській області висновок на повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 183430,17 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 08.08.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

07.10.2019 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу командитного товариства "Бізнес Гарант", в якому зазначає, що на момент складання Акта про настання гарантійного випадку (21.08.2017), направлення гаранту вимоги про сплату належної суми митних платежів (23.08.2017) та станом на 04.09.2017 - на момент виникнення у гаранта обов`язку щодо перерахування належної суми митних платежів, мав місце гарантійний випадок, - що вказує на правомірність оскаржуваного Акта та Вимоги.

В судовому засіданні представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

27.01.2014 року Міністерством доходів і зборів України (Міндоходів) та Командитним товариством "Бізнес-Грант" (Гарант) укладено угоду № 7 про надання фінансових гарантій органам доходів та зборів незалежним фінансовим посередником. Згідно з яким позивач надає фінансові гарантії у випадку не виконання зобов`язань особою, відповідальною за сплату митних платежів (надалі - угода від 27.01.2014 №7).

23.07.2017 року позивач за заявою третьої особи (декларант) видав гарантійний документ № 8195859-U16-581707 на вантаж: миючі засоби та засоби чищення, який переміщується за маршрутом Сербія Росія, перевізник компанія "Speedy Trans". Товар повинен був доставлений до Сумської митниці до 02.08.2017 року.

15.08.2017 року на запит відповідача надійшла відповідь Сумської митниці про ненадходження до її зони діяльності товару оформленого за митною декларацією від 23.07.2017 року в режимі транзит.

З урахуванням чого, 21.08.2017 року відповідачем складений акт про настання гарантійного випадку, а саме недоставляння у митницю призначення товару у встановлений строк. Митна вартість 659 820, 73 грн., сума податків та зборів, що повинні бути оплачені 184430,17 грн.

23.08.2017 року відповідачем винесена вимога про сплату належної суми митних платежів за гарантією від 23.07.2017 року № 8195859-U16-581707 на суму 183430,17 грн.

31.08.2017 року ПП "ВІП Бізнес" і Компанія на адресу відповідача направлено лист за вих. № 84, яким повідомлено про неможливість доставити товар у визначений строк у зв`язку із поломкою транспорту та заміною водія.

Листом від 04.09.2017 року вих. № 86 позивач повідомив відповідача про прибуття вантажу для виконання митних формальностей.

05.09.2017 року на адресу відповідача направлено лист, що транспортний засіб із вантажем пройшов митні процедури та покинув територію України.

27.09.2017 року позивач звернувся до ДФС України та відповідача із листом (вих.№100) щодо надання роз`яснень стосовно того, чи вважається факт доставки вантажу з порушенням строку гарантійним випадком та чи повинен він сплачувати митні платежі.

11.10.2017 року позивачем сплачено суму митних платежів, визначених вимогою, що підтверджується платіжним дорученням № 1306.

Однак, 17.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених митних платежів у сумі 183430,17 грн. у зв`язку із відсутністю гарантійного випадку, оскільки перевищення загального строку транзиту не є гарантійним випадком.

25.10.2017 року Закарпатська митниця ДФС України листом повідомила позивача про настання гарантійного випадку та відсутність доказів, що підтверджують настання обставин непереборної сили, урахуванням чого, питання щодо вимог про сплату суми митних платежів вважається врегульованим.

27.10.2017 року на адресу позивача аналогічний лист направлено Державною фіскальною службою України.

На погодившись з цим, в січні 2018 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС України про визнання протиправними дії по складанню акту про настання гарантійного випадку №1 від 21.08.2017, скасування вимоги про сплату митних платежів за гарантією № 8195859-U16-581707 від 23.07.2017; зобов`язання скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Закарпатській області висновок на повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 183430,17 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 18.05.2018, яке постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018, залишено без змін, позов задовольнив частково. Зокрема, визнав протиправними дії Закарпатської митниці ДФС України щодо складання акту про настання гарантійного випадку №1 від 21.08.2017 року та скасував вимогу Закарпатської митниці ДФС України про сплату належної сплати митних платежів за гарантією № 8195859-U16-581707 від 23.07.2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.05.2019 року касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задоволено частково, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі №802/18/18-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, своє рішення від 08.08.2019 року обґрунтовував правомірністю прийняття відповідачем вимоги про сплату митних платежів за гарантією № 8195859-U16-581707 від 23.07.2017 на суму 183 43,17 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Митним Кодексом (МК України) у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 93 МК України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 МК України визначені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

До строків не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу (аварія чи дії обставин непереборної сили); 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

У відповідності до вимог статті 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Згідно статті 193 МК України, за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Перевізник звільняється від зобов`язання щодо сплати митних платежів лише у разі, якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.

Статтею 306 МК України визначено, що одним з способів забезпечення сплати митних платежів, зокрема, є фінансові гарантії.

Згідно статті 307 МК України, юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов`язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

Інформаційна взаємодія між гарантами та органами доходів і зборів здійснюється за допомогою засобів електронного зв`язку шляхом надсилання авторизованих повідомлень в електронній формі, засвідчених електронним цифровим підписом гарантів та/або посадових осіб органів доходів і зборів, цілодобово, з періодичністю не більше 30 хвилин. При здійсненні інформаційного обміну гарантам надається інформація про статус усіх отриманих фінансових гарантій, зокрема, про номер та дату складення акта про настання гарантійного випадку за виданими гарантами фінансовими гарантіями;

У разі невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з`ясовує обставини невиконання зобов`язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів. До вимоги додаються завірені органом доходів і зборів копії документів, що підтверджують невиконання зобов`язання. Процедура направлення вимоги та перелік обов`язкових документів, що до неї додаються, визначаються в угоді, передбаченій частиною 3 статті 314 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статті 311 МК України, фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов`язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов`язань із сплати митних платежів.

Орган доходів і зборів направляє гарантові, що видав гарантію у вигляді документа, вимогу щодо сплати митних платежів, зокрема, у разі перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого).

Підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією щодо транзитного перевезення товарів є повідомлення, у тому числі в електронному вигляді, органу доходів і зборів відправлення органом доходів і зборів призначення (завершення транзитного перевезення) про поставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов`язань.

Системний аналіз наведених норм доводить, що під час транзиту товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються через митну територію України без сплати митних платежів. У такому разі товари, транспортні засоби комерційного призначення повинні перебувати у незмінному стані, не використовуватися, бути доставленими у відповідний орган призначення до закінчення 10 діб та, при необхідності, мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації. До вказаного строку не включається, зокрема, час дії аварії чи обставин непереборної сили. Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України. Кодексом визначено також, що орган доходів і зборів призначення після представлення вказаних товарів та відповідних документів, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи по митному режиму транзит та виконує необхідні митні формальності. У даному випадку, законодавець не зазначив також вчинення органом доходів та зборів якихось обов`язкових дій під час виявлення порушень законодавства. Тільки надалі визначено, що за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом саме перевізник притягується до адміністративної відповідальності. Митні платежі сплачуються лише у разі втрати або видачі без дозволу органу вказаних товарів. Порушення же перевізником встановлених строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Одним з способів забезпечення сплати митних платежів є фінансові гарантії. Юридичні особи можуть виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов`язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів шляхом укладання відповідних угод. Інформаційна взаємодія між гарантами та органами доходів і зборів здійснюється за допомогою засобів електронного зв`язку шляхом надсилання авторизованих повідомлень цілодобово, з періодичністю не більше 30 хвилин. У разі невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з`ясовує обставини невиконання зобов`язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів із додаванням належних документів. Вказаний орган направляє гарантові, що видав гарантію, вимогу щодо сплати митних платежів, зокрема, у разі перевищення більше ніж на 10 днів встановленого строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є повідомлення органу відправлення органом призначення про поставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов`язань.

Встановлено, що 27.01.2014 Міністерством доходів і зборів України (Міндоходів) та Командитним товариством "Бізнес-Грант" (Гарант) укладено угоду № 7, якою врегульовано взаємовідносин щодо надання фінансових гарантій сплати митних платежів у разі не виконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятих перед органом доходів і зборів зобов`язань, що випливають з митних процедур відповідно до МК України (п.п.1.1 угоди).

У відповідності п.1.3 угоди від 27.01.2014 № 7 під фінансовою гарантією розуміють безвідкличне зобов`язання гаранта сплатити на першу вимогу органу доходів і зборів кошти в розмірі митного боргу у разі не виконання особою, відповідальності за сплату митних платежів, забезпечених цих гарантією.

Цим же пунктом визначено поняття гарантійного випадку, відповідно до якого це факт невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятого на себе зобов`язання, що підтверджується актом про настання гарантійного випадку, у зв`язку із настанням якого гарант зобов`язується сплатити органу доходів та зборів кошти в сумі митного боргу за відповідною гарантією.

Як вже зазначалось, частиною п`ятою статті 307 МК України передбачено, що у разі невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з`ясовує обставини невиконання зобов`язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів. До вимоги додаються завірені органом доходів і зборів копії документів, що підтверджують невиконання зобов`язання. Процедура направлення вимоги та перелік обов`язкових документів, що до неї додаються, визначаються в угоді, передбаченій частиною третьою статті 314 цього Кодексу (ч.5 вищевказаної норм МК).

Суд першої інстанції дійшов зазначив, що позивач посилається на протиправність винесеної вимоги з формальних підстав, а саме незабезпечення інформування гаранта про настання гарантійного випадку та надання можливості, ознайомлюватись з документами органу доходів і зборів, які стосуються цього випадку, при цьому про настання гарантійного випадку йому було достеменно відомо.

Колегія суддів критично оцінює вказані доводи суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції не дав належної оцінки п. 5 ст. 301 МК України, де зазначено, що у разі невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з`ясовує обставини невиконання зобов`язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів.

Відповідно до умов пункту 2.1. Угоди №7 від 27.01.2014 року Міндоходів зобов`язалося інформувати Гаранта про гарантійного випадку, а також надати йому можливість ознайомитися з документами органу доходів і зборів щодо гарантійного випадку.

Вищезазначені обов`язки митного органу визначені в нормативному акті та локальному акті, який укладений у відповідності до вимог Митного кодексу України і виконання якого є обов`язковим для сторін.

Таким чином, обов`язок митного органу проінформувати гаранта про настання гарантійного випадку та надати можливість ознайомитись із документами щодо гарантійного випадку передбачений ст.307 Митного кодексу та Угодою №7 від 27.01.2014 року, яка є обов`язковою для виконання сторонами в силу ч.7 ст.311 Митного кодексу України.

Всупереч ст.307 Митного кодексу України та положенням укладеної Угоди, Закарпатська митниця ДФС не направляла жодних повідомлень до позивача, не виконала свій обов`язок та не проінформувала КТ «Бізнес Гарант» вчасно (одразу після сплину строку доставляння товару в митницю призначення - 02.08.2017) про порушення термінів доставки товару в митницю призначення, не забезпечила реалізацію права гаранта на ознайомлення із документами, що стосуються гарантійного випадку, не повідомила КТ «Бізнес Гарант» про дату, час та місце складання Акту про настання гарантійного випадку і взагалі про факт настання гарантійного випадку, а листи КТ «Бізнес Гарант» з повідомленням про причини затримки прибуття вантажу у митницю призначення, не прийняли до уваги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Положеннями Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, ратифікованої Законом України від 05.10.2006 року №227 "Про внесення змін до Закону України "При приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" передбачені правила, які підлягають до застосування країнами-учасницями такої Міжнародної конвенції.

Спеціальним додатком Е (транзит) вказаної Конвенції, який називається "Обставини за яких виникають зобов`язання стосовно сплати мит та податків визначаються національним законодавством" передбачено правила, які визначають наступне:

- товари, які перевозяться згідно з режимом митного транзиту, не обкладаються митами та податками при дотриманні встановлених митною службою умов та представленні всіх необхідних гарантій (п.3);

- національне законодавство не передбачає ніяких інших умов для завершення митного транзиту, крім представлення товарів та відповідної декларації на товари митному органу призначення у будь-які встановлені терміни; при цьому товари не повинні піддаватися будь-яким змінам, не повинні використовуватися; митні пломби, кріпильні пристосування та засоби ідентифікації не повинні бути ушкоджені (п.23);

- недотримання встановленого маршруту або термінів не повинно спричиняти стягнення мит та податків, які потенційно підлягають сплаті, за умови, що митна служба впевнилася у дотриманні всіх інших вимог (п.25).

Саме цьому п.25 Спеціального додатку Е Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, ратифікованої Законом України від 05.10.2006 року №227 "Про внесення змін до Закону України "При приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" і відповідають умови п.4.6 Угоди №7, якими визначено, що у випадку тільки порушення строків доставки товару до митниці призначення Акт про настання гарантійного випадку не складається.

Зазначені положення Міжнародної конвенції знайшли своє відображення в Митному кодексі України.

Так, нормою ч. 2 ст.193 Митного кодексу України, якою визначено відповідальність перевізника за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом, передбачено, що у разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Вказаним обставинам, суд першої інстанції належної оцінки також не надав.

За таких обставин, за відсутності правових підстав, дії відповідача по складанню акту про настання гарантійного випадку є протиправними.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів дійшла висновку, що Акт про настання гарантійного випадку був складений із порушенням умов Угоди №7 та значними порушеннями процедури, встановленої чинним законодавством в сфері митної справи, внаслідок чого і Вимога про сплату належної суми митних платежів за гарантією №8195859-U16-581707 від 23.07.2017 року є протиправною.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання скласти та направити висновок щодо надмірно сплачених митних платежів, суд зазначає наступне.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Статтею 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно вимог статей 45, 78 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде облік усіх надходжень до бюджетів відповідного рівня та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у визначених випадках. Повернення вказаних сум здійснюється за умови подання платника податків відповідної заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, після розгляду вказаної заяви контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Разом з цим, у даній справі позивачем сплачено суму у розмірі визначеному у вимозі, що не можна вважати надміру сплаченою у розумінні чинного законодавства. Доказів звернення з заявою про повернення помилково сплачених сум позивачем не надано. Таким чином, досліджувана позовна вимога не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині двох немайнових вимог, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 14504,85 (чотирнадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 85 коп.) сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу командитного товариства "Бізнес Гарант" (приватне підприємство "ВІП Бізнес" і Компанія) задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом командитного товариства "Бізнес Гарант" (приватне підприємство "ВІП Бізнес" і Компанія), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Закарпатської митниці ДФС України щодо складання акту про настання гарантійного випадку №1 від 21.08.2017 року.

Скасувати вимогу Закарпатської митниці ДФС України про сплату належної сплати митних платежів за гарантією № 8195859-U16-581707 від 23.07.2017 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь Командитного товариства "Бізнес Гарант" (Приватне підприємство "ВІП БІЗНЕС" і Компанія) (м. Вінниця, вул. Писарєва, 4/26, код 36150262) 14504,85 (чотирнадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 85 коп.) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, код 39515893).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 листопада 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.