Справа № 260/1365/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2019 рокум. Ужгород№ 260/1365/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача - Ільчук І.М.,

представника відповідача - Лембей Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 листопада 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 22 листопада 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області (далі - відповідач, Шомська сільська рада), якою просить: визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а саме: скасувати рішення Шомської сільської ради № 343 від 29 серпня 2019 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель, розташованих на території Шомської сільської ради (с. Шом, контур 201) та зобов`язати Шомську сільську раду, як повноважний орган владних повноважень вчинити певні дії, зокрема прийняти нове рішення, яким надати ОСОБА_1 такий дозвіл.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року (залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду) зобов`язано Шомську сільську раду повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в с. Шом, контур 201. На виконання рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача та відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 на за рахунок земель розташованих на території Шомської сільської ради. Однак, відповідачем в оскарженому рішенні № 343 від 29 серпня 2019 року належних мотивів та причин такої відмови не наведено та не доведено жодної з визначених Земельним кодексом України підстав для відмови, відтак позивач вважає таке рішення необґрунтованим та протиправним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що згідно поданої позивачем заяви та доданих до неї картографічних матеріалів, бажане місце розташування земельної ділянки у контурі 201 знаходиться в межах господарського двору. В той же час, контур 201 не був розпайований та не був переданий до резервного фонду, а отже залишився у колективній власності всіх членів КСГП "Косино-Шомське". Оскільки земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту відведення якої має намір отримати позивач не перебуває у комунальній власності Шомської територіальної громади, а відтак Шомська сільська рада не має повноважень для надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 15 червня 2016 року звернувся до голови Шомської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель розташованих на території Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області. До вказаного клопотання позивачем додано: копію паспорта громадянина України; копію ідентифікаційного номера та графічні матеріали з позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Дане клопотання позивача зареєстроване відповідачем 17 червня 2016 року за № Ш-57/02-22

15 грудня 2016 року рішенням №134 11 сесії 7-го скликання Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га у с.Шом в контурі 201 громадянину ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що земельна ділянка не може надаватися для сільськогосподарського обробітку, а саме для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року в адміністративній справі № 260/10/19 визнано протиправним та скасовано рішення 11-ої сесії 7-го скликання Шомської сільської ради від 15 грудня 2016 року №134 "Про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 "; зобов`язано Шомську сільську раду повторно розглянути на пленарному засіданні найближчої сесії Шомської сільської ради в порядку та строки, передбачені законодавством України, клопотання ОСОБА_1 від 17 червня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення сільського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в с.Шом, контур 201.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду відповідачем здійснено повторний розгляд заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка знаходиться в с. Шом у контурі 201.

Рішенням Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " від 29 серпня 2019 року № 343 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель, розташованих на території Шомської сільської ради (с. Шом контур 201), у зв`язку з тим, що згідно доданого ситуаційного плану - бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться у межах господарського двору та земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту відведення якої має намір отримати заявник досі перебуває у колективній власності.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно п. "б" ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дана норма кореспондується зі змістом абз. 1 ч.3 ст.123 ЗК України, якою визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вказані норми права, суд дійшов висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 24 квітня 2018 року № 814/1961/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 803/1244/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із оскарженого рішення, відповідачем було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у межах господарського двору та досі перебуває у колективній власності.

В той же час, відповідачем на надано доказів на підтвердження перебування вказаної земельної ділянки у межах господарського двору та у колективній власності.

Надана відповідачем покунтурна відомість резерву колективної власності не містить інформації про наявність господарських будівель на вказаній земельній ділянці, які перебувають у власності чи користуванні іншої особи.

Відсутність у покунтурній відомості інформації про наявність господарських будівель на вказаній земельній ділянці також встановлена рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо посилань відповідача на те, що згідно державної статистичної звітності з кількісного обліку земель по формі 6-зем,земельна ділянка у контурі 201 відноситься до земель під господарськими будівлями і дворами, суд зазначає, що Наказ Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 "Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)", втратив чинність з 01 січня 2016 року, відтак посилання на дані форми державної статистичної звітності 6-зем є необґрунтованими.

Інших доказів на підтвердження належності земельної ділянки у контурі 201 до земель під господарськими будівлями і дворами, а також перебування такої земельної ділянки у колективній власності відповідачем не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що підстав відмови, які передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідачем не доведено.

За таких обставин, враховуючи наведені вище положення Земельного кодексу України, та оскільки відповідач не навів, передбачених законом підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд приходить висновку про протиправність рішення Шомської сільської ради від 29 серпня 2019 року № 343.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування вказаного рішення підлягає задоволенню.

З приводу посилань відповідача на те, що оскільки земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту відведення якої має намір отримати позивач не перебуває у комунальній власності, та відповідно Шомська сільська рада не має повноважень на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вказаної земельної ділянки, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

01 січня 2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" № 2498-VIII від 10 липня 2018 року, яким розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 такого змісту: "Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на вищенаведене, суд при прийнятті рішення по даній справі враховує той факт, що позивачу вже було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та рішенням суду зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання такого дозволу. Однак, відповідач за результатами повторного розгляду заяви прийняв оскаржене рішення від 29 серпня 2019 року № 343 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином, застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень та враховуючи встановлену судом протиправність відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення сільського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в с.Шом, контур 201. У зв`язку з чим, позовна заява в цій частині також підлягає задоволенню.

В той же час, суд зазначає, що покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 07 лютого 2019 року в справі № 0640/4468/18.

Суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 28 жовтня 2019 року №183/4197/15 (2-а/183/6/16) та від 30 вересня 2019 року № 824/982/16-а.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 від 29 серпня 2019 року № 343, вимоги позивача щодо визнання такого рішення протиправним відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню та необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 29 серпня 2019 року № 343 "Про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " та зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення сільського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в с.Шом, контур 201.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області (Закарпатська область, Берегівський район, с.Шом, вул. Головна, буд. 97, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 29 серпня 2019 року № 343 "Про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 "

3. Зобов`язати Шомську сільську раду Берегівського району Закарпатської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення сільського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в с.Шом, контур 201.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Шомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області (Закарпатська область, Берегівський район, с.Шом, вул. Головна, буд. 97, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька