Справа № 175/3398/19(2-а/175/61/19)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 175/3398/19(2-а/175/61/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 р. (суддя Ребров С.О.) в адміністративній справі №175/3398/19(2-а/175/61/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Маньківського Олександра Вікторовича, Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Маньківського О.В. по розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без роз`яснення процесуальних прав, за відсутності доказів вчинення адміністративного проступку та можливості скористатись послугами адвоката. Позивач також просив суд скасувати постанову ДП18 № 002244 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, позивач просив суд визнати протиправним використання органом Національної поліції - Департаментом патрульної поліції, як міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України засобу вимірювальної техніки - TRUCAM 000545 для вимірювання швидкості транспортних засобів та використання результатів вимірювання, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, зобов`язати Департамент патрульної поліції зняти з автоматизованого обліку правопорушення стосовно позивача.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону Управлінням патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Маньківського О.В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та скасував спірну постанову про накладення адміністративного стягнення. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, відмовивши у задоволені позову. Скаржник вказує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлений скорочений порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, який передбачає фіксацію адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Правомірність дій інспекторів поліції по розгляду справи на місці вчинення правопорушення підтверджена Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 536/583/17 та постанові від 07.12.2018 у справі № 286/648/17. Крім того, позивач не заперечував обставину перевищення ним швидкості руху на транспортному засобі, однак судом першої інстанції цій обставині оцінку не надано.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, не прибули.

Згідно статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ДП18 № 002244 від 13 серпня 2019 р., прийнятою Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Маньківським О.В., до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.15). Зі змісту спірної постанови вбачається, що 13.08.2019 позивач, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN СС» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ-Чоп 238 км. с. Пилиповичі зі швидкістю 124 км/год при дозволеній 50 км/год, перевищив швидкість на 74 км/год, чим порушив ПДР. Зафіксовано TRUCAM 000545.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова винесена відповідачем з порушенням норм адміністративного законодавства, оскільки в ній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, що призвели до порушення з боку позивача Правил дорожнього руху України, та відповідно є складом правопорушення, що слугувало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо висновку суду першої інстанції про протиправність дій відповідача - інспектора поліції по розгляду справи на місці вчинення адміністративного проступку.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». В аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов`язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 р. наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнано неконституційним, а відтак він є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

На підставі викладеного, у задоволені позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Маньківського О.В. по розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та притягнення ОСОБА_1 13 серпня 2019 р. до адміністративної відповідальності на місці скоєння адміністративного правопорушення слід відмовити за їх безпідставністю.

Щодо суті адміністративного проступку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем до суду першої інстанції на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано DVD-R з відеозаписом руху транспортного засобу - легкового автомобіля «VOLKSWAGEN СС», номерний знак НОМЕР_1 , 13.08.2019 об 11 год. 24 хв. зі швидкістю 124 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину встановлена частиною 3 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розділом 12 Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 врегульовано питання швидкості руху.

Пунктом 12.4 передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Наданий відповідачами відеозапис події свідчить про те, що автомобіль, на якому рухався позивач, рухався зі швидкістю, яка перевищує дозволену швидкість більш на 74 км/год.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, оскільки остання винесена відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію", Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним використання органом Національної поліції - Департаментом патрульної поліції, як міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України засобу вимірювальної техніки - TRUCAM 000545 для вимірювання швидкості транспортних засобів та використання результатів вимірювання, як доказ вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що оскаржене судове рішення взагалі не містить мотивування підстав для відхилення доводів позивача по цій позовній вимозі. Не надана судом і оцінка доказів, представлених Департаментом патрульної поліції, на підтвердження правомірності використання зазначеного технічного засобу.

Як вказувалось вище, спірна постанова містить посилання на засіб вимірювальної техніки - TRUCAM 000545, яким зафіксовано правопорушення.

Здійснюючи перевірку правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд повинен встановити, чи відповідають надані відповідачем докази критеріям належності, допустимості і достовірності.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідачем суду першої інстанції надані копії: витягу журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них, який підтверджує видачу інспектору поліції Маньківському лазерного вимірювача за номером 0545, розстановки сил та зособів роти № 1 батальйону УПП в Житомірській області ДПП 13.08.2019, свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13716 на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000545 (чинне до 21.12.2019), сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, експертний висновок № 04/02/03-30008 від 27.09.2018 (а.с.32-46). Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Колегія суддів вважає, що наведені вище докази підтверджують правомірність використання відповідачем Лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, фіксація яким швидкості руху транспортних засобів, у свою чергу, має розглядатись як належний, допустимий та достовірний доказ при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись статтями 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 р. в адміністративній справі №175/3398/19(2-а/175/61/19)- скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Маньківського Олександра Вікторовича, Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук