Справа № 810/3032/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3032/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про визнання відмови у наданні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни позивачу протиправною; зобов`язання встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі вимог пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має незначне коло осіб, що разом з військовими формуваннями виконували першочергові заходи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони за умови надання відповідних підтверджуючих документів.

Крім того, апелянт зауважує, що листом Міністерства соціальної політики України від 27.04.2016 р. № 92/172/172-16 на запит виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області надано роз`яснення, що статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ, організацій (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також довідки МСЕК про групу інвалідності та причини захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Апелянт вважає, що належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі (або ж участі як працівника ДСП «ЧАЕС») у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у загонах спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, позивач не надав, тому підстави для поширення на нього дії п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» відсутні.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 02.02.1976 р. працював майстром по ремонту Чорнобильської АЕС, з 28.09.1984 р. позивача переведено на посаду начальника електроцеху. На момент аварії позивач працював на посаді начальника електроцеху Чорнобильської АЕС, що підтверджується записами в трудовій книжці та даними, зазначеними в аварійному маршрутному листі № 1126.

Крім того, позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії, що підтверджується табелями обліку робочого часу Чорнобильської АЕС за квітень-травень 1986 р., табелем на оплату робочого часу по пункту № 1 постанови уряду за травень 1986 р., аварійним маршрутним листом № 1126, відповідно до яких число відпрацьованих днів на ЧАЕС у травні 1986 року складає 25 днів, у червні 1986 року - 12 днів, у серпні 1986 року - 20 днів, у вересні 1986 року - 30 днів, у жовтні 1986 року - 30 днів, у листопаді 1986 року - 15 днів, у грудні 1986 року - 22 днів.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та вкладкою до посвідчення № НОМЕР_2 , які є безстроковими.

З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку хвороб та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру слідує, що Центральна міжвідомча експертна Рада на засіданні № 29 від 07.02.1994 р., розглянувши клопотання ОСОБА_1 і надану документацію з питання зв`язку захворювання (інвалідності) з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дійшла висновку: захворювання пов`язане з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки МСЕК серії ВТЭ-25 № 011310 від 15.04.1994 р. позивачу з 11.04.1994 р. встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - профзахворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково.

Згідно з довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності, виданої обласною спеціалізованою МСЕК серії 2-18 МАД № 008702 від 15.04.1994 р. ступень втрати професійної працездатності позивача з 11.04.1994 р. становить 80 %, безстроково.

Згідно листа Всесоюзного промислового об`єднання по атомній енергетиці «Союзатоменерго» Міністерства енергетики і електрифікації СРСР № 672с від 06.12.1982 р. «Про використання нормативних документів з питань захисту персоналу та населення в разі аварії на АС» ліквідація наслідків радіаційних аварій, включаючи МПА, може проводитися персоналом або в складі звичайної цехової структури, або структури ЦО на розсуд директора атомної станції. Переведення роботи персоналу в структуру ЦО є обов`язковим при виникненні гіпотетичної аварії на АС або введення періоду «Загальної готовності ЦО».

Відповідно до п. 4 Наказу № 4с від 28.05.1985 р. Чорнобильської атомної електростанції імені В. І. Леніна ВПО «Союзатоменерго» Міністерства енергетики і електрифікації СРСР «Про створення відділу мобілізаційної підготовки та цивільної оборони» начальник штабу ЦО і другого відділу, заступник начальника ЦО ЧАЕС мають право від імені начальника ЦО віддавати усні і письмові розпорядження з питань ЦО і мобілізаційної роботи, які є обов`язковими для виконання усіма працівниками ЧАЕС, включаючи керівний склад.

Пунктом 2 Наказу № 2с від 19.04.1985 р. Чорнобильської атомної електростанції імені В.І. Леніна ВПО «Союзатоменерго» Міністерства енергетики і електрифікації СРСР «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони» передбачено, що для організації виконання завдань по забезпеченню заходів цивільної оборони, підготовки спеціального формування, невоєнізованих формувань ЦО і керування ними при проведенні рятувальних і невідкладних аварійно-відновлювальних робіт створено служби цивільної оборони ЧАЕС, зокрема, пунктом 2.8 цього наказу передбачено створення Служби енергопостачання і світломаскування, начальником якої призначений начальник електроцеха ОСОБА_1.

Як вбачається з наказу № 4ДСИ від 03.04.1986 р. Чорнобильської атомної електростанції імені В. І. Леніна ВПО «Союзатоменерго» Міністерства енергетики і електрифікації СРСР «Про підготовку навчання цивільної оборони» до навчань по ЦО вирішено залучити, в тому числі, і начальників цехів та відділів в строк до 13.05.1986 р.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених вказаною нормою є:

1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так факт настання інвалідності позивача внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та участь позивача у цій ліквідації жодною з сторін не заперечується та матеріали справи в цій частині розбіжностей не містять, відтак вказані обставини доказуванню на стадії апеляційного провадження не підлягають.

Предметом доказування у даній справі є факт залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 р. у справі № 753/12234/17 зазначив, що ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів зауважує, що в даній справі достатньо доказів для того, щоб вважати участь позивача у складі формувань Цивільної оборони доведеною.

Відповідачем, в свою чергу, відомості, що підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами, не спростовано.

За таких умов, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України та вірно встановлено наявність у позивача права на отримання спірного статусу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 21.11.2019 р.)