Справа № 200/11819/19-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р. Справа№200/11819/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративного суду Аляб`єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами загального позовного провадження) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України Військова частина № НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України Військова частина № НОМЕР_2 , у якому, посилаючись на статті 1, 15, 21, 23, 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», статті 11, 21 Закону України «Про інформацію» просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні запиту від 30 серпня 2019 року про надання інформації;

- зобов`язати відповідача надати відповідну інформацію на запит від 30 серпня 2019 року по суті запитуваних питань.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач, як розпорядник інформації, відповідно до статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач на думку позивача має право звертатися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причин подання запиту. Крім того, згідно частини 4 статті 21 Закону України «Про інформацію» до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені відомості про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

Відповідачем до суду надано відзив в якому зазначено, що запитувані позивачем накази відповідно до пункту 2 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» носять характер внутрішньоорганізаційних актів та не можуть бути віднесені до публічної інформації

Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження на 29 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року відкладено розгляд справи на 18 листопада 2019 року

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького прикордонного загону із заявою, в якій просив надати наступну інформацію:

- копію наказу начальника Донецького прикордонного загону від 18.06.2018 №836-АГ «Про призначення службового розслідування»;

- копію наказу начальника Донецького прикордонного загону від 22.06.2018 №854-АГ «Про результати службового розслідування»;

- копію наказу Тво начальника Донецько-Луганського регіонального управління від 18.06.2018 №46 «Про призначення службового розслідування»;

- копію наказу ТВо начальника Донецько-Луганського регіонального управління від 18.07.2018 №53 про скасування наказу начальника Донецького прикордонного загону від 18.06.2018 №836-АГ«Про призначення службового розслідування» та від 22.06.2018 №854-АГ «Про результати службового розслідування»;

- Копію наказу начальника Донецького прикордонного загону від 31.07.2018 №1060-АГ «Про скасування наказів начальника Донецького прикордонного загону».

10 вересня 2019 року Донецький прикордонний загін листом за №14-7764 повідомив ОСОБА_1 про те, що Донецький прикордонний загін не має права на надання запитуваною інформації, оскільки запитувана інформація, а саме накази носять характер внутрішньоорганізаційних та не можуть бути віднесені до публічної інформації відповідно до частини 1 статті 1 «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-яким засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Щодо наказів Тво начальника Донецько-Луганського регіонального управління від 18.06.2018 №46 та від 18.07.2018 №53 Донецьким прикордонним загоном не видавались і в свою чергу Донецький прикордонний загін не наділений повноваженнями копіювання, друку та розповсюдження зазначених наказів.

Здійснивши юридичну кваліфікацію спірних відносин, суд виходить з такого.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Згідно статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (статті 55 Конституції України).

Закон України від 2 жовтня 1992 року №2657-XII «Про інформацію» (далі Закон №2657-XII) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI "Про доступ до публічної інформації", в редакції Закону України №319-VIII від 09.04.2015, (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Запит на інформацію має бути оформлений відповідно до вимог статті 19 Закону № 2939-VI. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Наказом Міністерства юстиції України №1434/5 від 26.05.2011 «Про затвердження форм для подання запиту на отримання публічної інформації» затверджені форми для подання запиту на отримання публічної інформації.

Закон України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», в редакції Закону України № 2443-VIII від 22.05.2018 (далі Закон № 393/96-ВР), регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності (стаття 3 № 393/96-ВР).

Закон № 2939-VI передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Донецького прикордонного загону із заявою про сприяння реалізації закріпленого статтею 34 Конституції України права на вільний збір, зберігання, використання та поширювання інформації. Посилаючись на статті 5 Закону №2297-VI та статтю 20 Закон № 2939- VI, позивач просив надати відповідну інформацію.

Відповідачем була надана відповідь на заяву позивача.

Передбачене статтею 1 Закону №393/96-ВР право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими статтями 14, 15, 19 цього Закону обов`язками органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем, предметом судового захисту є право позивача на об`єктивний, всебічний, вчасний розгляд та перевірку його заяви, та право на отримання відповіді за результатами розгляду заяви.

Як вбачається з установлених судом обставин справи та підтверджується наявними у ній доказами, позивач своєчасно отримав відповідь за результатами розгляду його заяви.

В пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що суди під час розгляду справ повинні мати на увазі, що якщо запит про надання публічної інформації є фактично зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом України № 393/96-ВР, то в такому разі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації необхідно відмовляти в задоволенні позову з тих підстав, що право позивача на отримання публічної інформації не порушено.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на невідповідність відповіді відповідача вимогам Закону №2657-XII, оскільки позивач подавав заяву за змістом та формою, яка фактично є зверненням (заявою) про надання інформації згідно із Законом України № 393/96-ВР.

Отже у задоволенні позову слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат вирішити відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України: судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25,72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України Військова частина № НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 18 листопада 2019 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв