Справа № 480/3073/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 р. Справа № 480/3073/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска) по справі № 480/3073/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумського апеляційного суду

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною відмову (бездіяльність) ненадання (незабезпечення надання) Сумським апеляційним судом інформації на його усний запит від 11.07.2019 р.;

- зобов`язати Сумський апеляційний суд повторного розглянути його усний запит від 11.07.2019 р. щодо ознайомлення з посвідченнями суддів Апеляційного суду Сумської області Левченко Т. А. та Хвостика С. Г.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на не врахування судом першої інстанції, що відповідачем порушено його право на інформацію, оскільки Сумський апеляційний суд, який є розпорядником запитуваної позивачем інформації, відмовив у її наданні.

Сумський апеляційний суд (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідача у відзиві не підтверджені доказами.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.07.2019 р. позивач звернувся до Сумського апеляційного суду з усним запитом щодо ознайомлення з посвідченнями суддів цього суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

17.07.2019 р. Сумський апеляційний суд листом № ПУБ-19-К/2019 повідомив позивача про неможливість забезпечення доступу до виданих суддям посвідчень та ознайомлення з ними ОСОБА_1 , оскільки посвідчення судді є матеріальним носієм, що містить відомості про особу, якій воно видане, доступ до яких обмежено його власником (а.с.4).

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Сумський апеляційний суд не є розпорядником посвідчення судді у розумінні Закону України Про доступ до публічної інформації , ним своєчасно розглянуто запит та надано відповідь на нього.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

П. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем розглянуто запит позивача, надано відповідь відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Сумським апеляційним судом не надано запитувану позивачем інформацію, посилаючись на те, що посвідчення судді є матеріальним носієм, що містить відомості про особу, якій воно видане, доступ до яких обмежено його власником.

Доводи апелянта про те, що посвідчення судді як офіційний документ не може приховуватися від громадян, а судді як користувачі таких посвідчень зобов`язані на запит надавати їх для ознайомлення громадянам, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України. Посвідчення судді підписує Президент України.

Порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, встановлений Положенням про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці, народних засідателів та присяжних, яке затверджене рішенням Ради суддів України від 25.04.2014 №23 (далі Положення № 23).

Відповідно до п.1.2 розділу І Положення №23 посвідчення є офіційним документом, який засвідчує займану посаду особи, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Пунктом 2.2 розділу ІІ Положення №23 передбачено, що підставою для виготовлення посвідчення є: Указ Президента України про призначення на посаду судді; Указ Президента України про переведення судді; Постанова Верховної Ради України про обрання судді безстроково; Постанова Верховної Ради України про звільнення з посади судді у відставку; рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади за його заявою про відставку; рішення зборів суддів суду про призначення судді на адміністративну посаду.

Згідно з п. 4.1 Положення № 23 власник посвідчення зобов`язаний забезпечувати зберігання та використання посвідчення таким чином, щоб унеможливити його втрату, псування або доступ до нього сторонніх осіб.

Колегія суддів зазначає, що Законом України Про судоустрій і статус суддів, Положенням № 23 не передбачено обов`язку судді пред`являти своє посвідчення судді учасникам справи, що спростовує доводи апелянта про не зазначення судом та відповідачем норм законодавства, які передбачають право суддів відмовляти у наданні для огляду посвідчення судді.

Статтями 126 та 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону і вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Доводи апелянта щодо помилкового висновку суду про відсутність порушення відповідачем права позивача на інформацію є необґрунтованими, оскільки з урахуванням вищенаведених правових норм Сумський апеляційний суд не є власником посвідчень суддів ОСОБА_4 А. та Хвостика С. Г. та розпорядником запитуваної позивачем інформації, а тому не повинен надавати для ознайомлення посвідчення суддів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем надано повну та змістовну відповідь на запит позивача та не допущено порушень законодавства, які б призвели до порушення чи обмеження права позивача на інформацію.

Доводи апелянта про порушення відповідачем ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме не направлення запиту належним розпорядникам - суддям Левченко Т. А. та Хвостику С. Г. є безпідставними, оскільки з вищенаведеного вбачається, що судді є власниками посвідчень, а не розпорядниками.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 по справі № 480/3073/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій