Справа № 500/1911/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1911/19

18 листопада 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Данильчука Н.Б., представника відповідача - Васильчук І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403010/2019/00345 Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів призначення Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України за №UA403000/2019/000674/2 від 11.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем визначена за ціною договору купівлі-продажу транспортного засобу (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм ст. 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, здійснено визначення митної вартості автомобіля за другорядним методом (резервним).

Позивач вказує, що він надав договір купівлі-продажу на підставі якого він купив даний автомобіль та висновок експерта про вартість саме цього товару, а цінова інформація з мережі Інтернет взята до уваги без врахування пошкодження автомобіля.

Внаслідок цього прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та значно збільшено вартість автомобіля. Вважає, що застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості суттєво порушує права позивача. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

Відповідач 13.09.2019 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Вважає, що позивачем заявлено не вірну митну вартість транспортного засобу та не надано доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару. А саме, в договорі купівлі-продажу (рахунку-фактурі) пред`явленому до митного оформлення відсутні номер та дата даного документа, розрахунок ціни проведений поза графами, передбаченими в інвойсі. Це свідчить про те, що даний документ оформлений неналежним чином. Окрім цього, зазначено, що в митній декларації країни відправлення №19РL402010Е0454740 від 20.04.2019 під кодом N380 вказано договір купівлі-продажу В/N від 25.01.2019.

Висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 22.04.2019 №210/19 також не міг бути прийнятий митницею до уваги, оскільки обрахунок вартості колісного транспортного засобу здійснено від мінімальної ціни. Як вбачається із додатку до експертного висновку ціна продажу автомобілів VW TUAREG 3.0..., 2013 року випуску, становить 7250,00 євро, а ціна викупу таких автомобілів становить 5 300, 00 євро. Отже, з огляду на зазначене, на думку митниці, висновок експерта не може бути належним документом, який підтверджує митну вартість автомобіля, оскільки в ньому містяться неточності та суперечливі відомості щодо вартості даного автомобіля.

У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України копію митної декларації країни відправлення.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, та отриманої інформації щодо вартості транспортного засобу, посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання прийнято рішення про коригування митної вартості №UА403000/2019/000674/2 від 11.05.2019.

Також зазначено, що в митній декларації вартість автомобіля заявлена позивачем самостійно за резервним методом (гр. 43 митної декларації), а не за основним методом, як зазначає позивач.

Враховуючи зазначене, відповідач вказує, що оскаржувані рішення позивачем є законними та обґрунтованими, тому вважає, що правових підстав для визнання їх протиправними та скасування немає.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позовних позивача повністю.

Заслухавши вступне слово позивача, представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 , 25 січня 2019 року придбав автомобіль марки Volkswagen Touareg 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у ОСОБА_2 за ціною 999,99 євро, що підтверджується повідомленням про страхування автотранспортних засобів при продажі автомобіля від 25.01.2019 (переклад з німецької мови на українську мову) (аркуш справи 16).

По заяві - звернення ОСОБА_1 , судовий експерт ОСОБА_6, склав висновок №210/19 від 22.04.2019 експертного автотоварознавчого дослідження, в якому зазначено вартість КТЗ, ввезеного на митну територію України, VOLKSWAGEN Touareg 3.0 V6 TDI Blue Motion DPF Motion Automatik, ввезеного на митну територію України, становить "С1" = 131295,70 грн (4346,00 EUR) (аркуш справи 20-21).

Уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_4 , 23 квітня 2019 року було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ №UA403010/2019/007210, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «легковий автомобіль, бувший у використанні марки: VW, модель: TUAREG, ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова): НОМЕР_1 , тип кузова: універсал, колір: чорний; номер двигуна: не визначено, тип двигуна: дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна: 2967 куб. см., потужність 150 кВт., календарний рік виготовлення: 2013, модельний рік виготовлення: 2013, колісна формула 4x4, кількість дверей: 5, загальна кількість місць: 5. Торговельна марка: VW. Виробник: VW, країна виробництва - Німеччина (DE).». Одержувач товару - ОСОБА_5 (гр. 8 МД). Особа, відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_1 (гр. 9 МД).

Як вбачається із інформації, яка міститься в гр. 44 МД №UA403010/2019/007210 від 23.04.2019, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № б/н від 25.01.2019; декларація про походження товару № WV451751 від 12.09.2017; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/26940 від 21.04.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 12.09.2017; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.09.2017; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 210/19 від 22.04.2019; внутрішній договір (контракт) доручення № ННЕ419652 від 19.04.2019; договір про надання послуг митного брокера №2204/2019 від 22.04.2019; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_4 від 12.06.2012; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_5 від 12.11.1997; інші некласифіковані документи - довідка 22.04.2019-89 від 22.04.2019; копія митної декларації країни відправлення № 19РL402010Е0454740 від 20.04.2019; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FL362737 від 30.01.2018 (аркуш справи 50).

У графі 43 (МВВ) міститься позначка 6, що відповідає другорядному методу визначення митної вартості (резервний). Загальна сума за рахунком і ціна товару вказана 999,99 Євро (графа 22 і 42), а коригування вартості - 130911,48 грн. (4346,00 Євро).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці 23.04.2019 було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення наступного змісту: «У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

На вимогу митниці уповноваженою особою позивача були надані додатково такі документи: переклад договору купівлі-продажу. Інших документів на вимогу митного органу уповноваженою особою позивача протягом 10 календарних днів не було надано, що і не заперечувалося позивачем та його представником.

Відповідач 11.05.2019 прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000674/2. У п.33 цього Рішення відповідачем зазначено наступні підстави: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема: рахунок-фактура пред`явлений до митного оформлення без номера і дати, окрім цього, відсутній його переклад; розрахунок ціни продажу зазначений поза графами, передбаченими в інвойсі; висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією не може бути прийнятий до уваги, оскільки обрахунок вартості КТЗ здійснюється від мінімальної ціни, хоча Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 ( із змінами та доповненнями) встановлено, що вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (п. 7.53 Методики); у гр. 15 ЕМД країною відправлення зазначена Німеччина, однак до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні 13 350 євро». Відповідно до ч. 2 ст. 55 та глави 4 МК України декларанта повідомлено про його право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду.

Відповідач за результатами перевірки митної декларації прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403010/2019/00345 (аркуш справи 29).

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями митного органу щодо коригування митної вартості та відмови у прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно із положеннями статті 368 МК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Частиною 3 ст. 368 МК України визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 368 МК України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 статті 52 МК України).

Відповідно до вимог статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій ст. 53 МК України наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 54 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631(надалі - Порядок № 631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення МД, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю:

- « 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»;

- « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;

- « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

Також, АСМО «Інспектор» посадову особу підрозділу митного оформлення проінформовано про можливе заниження митної вартості товару та визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числііз зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 13 350,00».

Відповідно до профілів ризику згенерованих АСАУР та Розпорядження Тернопільської митниці ДФС від 19.10.2018 № 24-р посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено запит №751 від 06.05.2019 щодо правильності визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання (аркуш справи 52).

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу (ч. 3 ст. 54 МК України).

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Крім цього, відповідачем встановлено, що вартість автомобіля згідно з договором від 25 січня 2019 року вказана 999,99 Євро. При цьому в митній декларації вартість автомобіля заявлено декларантом самостійно за резервним методом визначення митної вартості (за рівнем вартості 130911,48 грн., що дорівнює 4346,00 Євро).

Тому, суд зазначає, що твердження позивача у позові про застосування ним основного методу визначення митної вартості не відповідають дійсності.

Митним органом виявлено також, що в договорі купівлі-продажу (рахунку-фактурі) пред`явленому до митного оформлення відсутні номер та дата даного документа; розрахунок ціни проведений поза графами, передбаченими в інвойсі.

Даний факт свідчить про те, що документ оформлений неналежним чином.

Окрім цього, суд зазначає, що в митній декларації країни відправлення №19PL402010E0454740 від 20.04.2019 під кодом N380 вказано договір купівлі-продажу В/N від 25.01.2019, проте в матеріалах справи міститься лише повідомлення про страхування автотранспортних засобів при продажі автомобіля (аркуш справи 16).

Висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 22.04.2019 № 210/19 також не міг бути прийнятий митницею до уваги, оскільки обрахунок вартості колісного транспортного засобу здійснено від мінімальної ціни.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика), затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, визначено, що вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (п. 7.53 Методики).

Як вбачається із додатку до експертного висновку ціна продажу автомобілів VW TUAREG 3.0..., 2013 року випуску, становить 7250, 00 Євро, а ціна викупу таких автомобілів становить 5 300, 00 Євро.

В зв`язку із цим, виникає питання чому експертом, в порушення вимог Методики, при визначенні митної вартості автомобіля VW TUAREG 3.0..., 2013 року випуску, за основу взято не середню ціну продажу ідентичних автомобілів в країні придбання (7250, 00 Євро), а ціну покупки таких автомобілів (5 300, 00 Євро).

З урахуванням наведеного, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що висновок експерта не може бути належним документом, який підтверджує митну вартість автомобіля, оскільки в ньому містяться неточності та суперечливі відомості щодо вартості даного автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що митний орган протиправно застосував резервний метод визначення митної вартості товару за можливості встановлення митної вартості товару за ціною договору (контракту). Вказані доводи суд вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Суд зазначає, що при подачі до митного органу декларації позивачем самостійно було зазначено резервний метод визначення митної вартості товару, про що в графі 43 електронної митної декларації проставлено позначку - 6.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №651, графа 43 «Метод визначення вартості» заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.57 МК України шостий порядковий номер відповідає резервному методу визначення вартості товарів.

Суд бере до уваги, що уповноваженою особою позивача особисто визначено саме такий метод встановлення вартості декларованого товару - 6. Суд враховує, що у судовому засіданні позивач підтвердив, що його митним брокером дійсно в митній декларації заявлено резервний метод визначення митної вартості. Це означає, що твердження позивача у позові про зазначення ним основного метода визначення митної вартості спростовується наявною у справі митною декларацією і не відповідає дійсності.

Під час опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено розбіжності, про які вже зазначалося вище.

Після встановлення розбіжностей у поданих документах та при спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару, митним органом 23.04.2019 було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення наступного змісту: «У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Крім цього, слід зазначити, що згідно із нормами ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митниці уповноваженою особою позивача були надані додатково такі документи: переклад договору купівлі-продажу. Інших документів на вимогу митного органу уповноваженою особою позивача протягом 10 календарних днів не було надано.

Суд зазначає, що інших додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість автомобіля, позивачем Тернопільській митниці не надано.

За таких обставин суд визнає, що висновок митного органу про неможливість використання методу визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) узгоджується із положеннями частини третьої статті 58 МК України та є правомірним.

Суд погоджується з доводами відповідача та зазначає, що за відсутності подання декларантом належних додаткових документів, митним органом правомірно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. При цьому суд звертає увагу, що саме цей метод згідно з поданою декларацією і пропонував для визначення митної вартості позивач через уповноважену особу.

Суд дійшов висновку про наявність у митного органу необхідних та достатніх правових підстав для винесення рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці ДФС №UА 403000/2019/000674/2 від 11.05.2019 та картки відмови №UA403010/2019/00345 у митному оформленні митної декларації № UA403010/2019/007210 від 23.04.2019.

При цьому для визначення митної вартості в розмірі 13350,00 Євро відповідач використав за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні 13 350 Євро.

Окрім цього, слід зазначити, що цінова інформація, викладена в ЄАІС містить усю інформацію щодо суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів та умов їх продажу тощо.

Згідно із нормами ст. 33 МК України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів.

Нормами ст. 64 МК України, зокрема, передбачено визначення митної вартості товару за резервним методом саме на підставі раніше визначеної вартості, тобто з урахуванням наявної у митниці інформації про оцінюваний товар (транспортний засіб).

Отже, аналіз положень ст.ст. 33, 64 МК України свідчить про те, що митний орган має право на використання інформаційних ресурсів митниці для цілей визначення митної вартості товару, які містять інформацію про вартість раніше ввезених товарів (транспортних засобів) за умови, якщо подані декларантом документи є неповними та/або недостовірними для визначення митної вартості товару та неможливо визначити митну вартість за попередніми методами - щодо аналогічних, подібних товарів, за методами віднімання та додавання.

Із урахуванням наведеного суд вважає, що митним органом використано належні джерела для встановлення та підтвердження інформації щодо митної вартості автомобіля при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості автомобіля позивача.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем на виконання вимог частини другої статті 77 КАС України надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які спростовують наведені у позові твердження позивача та підтверджують правомірність рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці ДФС від 11 травня 2019 року та картки відмови у митному оформленні митної декларації.

Наведене свідчить, що дії та рішення відповідача були правомірними. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA 403010/2019/00345 та визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000674/2 від 11.05.2019, - відмовити.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач - Тернопільська митниця ДФС: 46020, м.Тернопіль, вул.Текстильна, 38, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.