Справа № 140/2330/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10823/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Плахтій Н.Б., м. Луцьк) у справі № 140/2330/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому просила визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як матері особи з інвалідністю з дитинства та зобов`язати призначити достроково пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.2019.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06 червня 2019 №1524 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) дострокову пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05 червня 2019.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) судові витрати в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с.14), яка відповідно до медичного висновку від 15.09.2005 №104 є інвалідом з дитинства (а.с.19).

05.06.2019 позивач звернулася до Ковельського ОУПФУ із заявою про призначення їй достроково пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства (а.с.34).

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Волинській області від 06.06.2019 №1524 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих, що дитина-інвалід з дитинства мала медичні показання для визначення її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с.24).

14.06.2019 листом за №6949/02-39 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком згідно абзацу 1 пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як матері особи з інвалідністю з дитинства, яка народила і виховала її до шестирічного віку, оскільки із витягу з протоколу засідання лікарсько-консультативногї комісії Ковельської дитячої поліклініки від 15.04.2019 №158, виданий на ім`я ОСОБА_2 , вказано, що згідно записів у наявній медичній документації ознаки інвалідності в дитини настали після досягнення шестирічного віку (а.с.22-23).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон - №1058-IV).

Пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1. Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Згідно з пунктом 2.18 Порядку № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Чинне законодавство розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда. При цьому, в разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку. Отже, необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії передбачено для тих інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

З наведених норм права видно, що законом не передбачена вимога про те, що інвалідність особи з інвалідністю з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини з інвалідністю з дитинства до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі №501/2838/16-а.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на момент звернення із заявою про призначення дострокової пенсії за віком досягла 50-ти річного віку, мала загальний страховий стаж роботи більше 15 років, що не оспорюється відповідачем, та є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у 13-річному віці на підставі медичного висновку Ковельської дитячої районної лікарні від 15.09.2005 №104 визнана особою з інвалідністю з дитинства з діагнозом "Хондросаркома лівої великогомілкової кістки, стадія ІІ В, Т2 N0 М0 У2".

Оскільки донька позивача була визнана інвалідом з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку, а саме у віці 13 років, то відмова відповідача у призначенні пенсії з мотивів ненадання висновку лікарсько-консультаційної комісії є необґрунтованою.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1. Порядку №22-1 у якості документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії визначено лише документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

З матеріалів справи видно, позивач у підтвердження інвалідності своєї дочки з дитинства надала: свідоцтво про народження дитини (а.с.14); медичне заключення обласної лікарсько-консультативної комісії №1212 від 19.04.2005 ОСОБА_2 , відповідно до якого остання підлягає визнанню інвалідом з дитинства на період до 29.04.2009 (а.с.18); медичний висновок від 15.09.2005 №104 на дитину (підлітка)- інваліда з дитинства у віці до 16 років, яким встановлено у ОСОБА_2 захворювання (патологічний стан) "Хондросаркома, лівої великогомілкової кістки, стадія ІІ В, Т2 N0 М0 У2" та встановлено інвалідність в строк до 29.04.2009 (а.с.19); довідку до акта огляду МСЕК серія 12ААА №757031, яким при повторному огляді інваліда встановлено інвалідність на строк до 01.05.2020, причина інвалідності - інвалідність з дитинства (а.с.21).

Вказані документи засвідчують той факт, що донька позивача ОСОБА_2 визнана інвалідом з дитинства до 18-річного віку. Крім того, факт виховання ОСОБА_1 дочки до шестирічного віку відповідач не заперечував.

Врахувавши, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком було надано висновок, яким підтверджується, що інвалідність її дочки настала до виповнення вісімнадцятирічного віку, та з урахуванням подання ОСОБА_1 всіх інших документів, передбачених Порядком №22-1, в тому числі про наявність достатнього страхового стажу для призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Волинській області від 06.06.2019 №1524 прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 140/2330/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська