Справа № 120/3339/19-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2019 р. Справа № 120/3339/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Олексієнко Ольги Іванівни до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко Ольга Іванівна з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначила, що 05.05.2018 року рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислузі років за №2264/09-46/02 їй було відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 16.03.1981 року по 14.02.1983 рік, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки професія лудильник деталей гарячим способом не відповідає чинним на період роботи Спискам.

Позивач вважає таку відмову протиправною, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою від 22.10.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

04.11.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислузі років при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи з 16.03.1981 року по 14.02.1983 рік, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки професія лудильник деталей гарячим способом не відповідає чинним на період роботи Спискам. Згідно зазначених списків, лудильникам в електротехнічному і радіотехнічному виробництвах право пільгового забезпечення не встановлено.

07.11.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому вказала, що відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог та просила задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Клопотання мотивоване тим, що позивач оскаржує рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислузі років від 02.05.2018 року, тому на переконання відповідача позивачем не дотриманий строк звернення до суду визначений статтею 122 КАС України з огляду на що просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Вирішуючи заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем пред`явлено позов про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у не зарахуванні пільгового стажу роботи, яка за своєю суттю є триваючою, а тому строк звернення до суду не пропущений.

Посилання відповідача, як на обставину, що позивач оскаржує рішення пенсійного органу від 02.05.2018 року суд відхиляє, оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

05.05.2018 року рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислузі років позивачу відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 16.03.1981 року по 14.02.1983 рік, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки професія лудильник деталей гарячим способом не відповідає чинним за період роботи Спискам, про що повідомлено позивача листом Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №121/Н-2 від 11.05.2019 року /а.с. 22/.

Вважаючи дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, порушують право на належний соціальний захист, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-Х11(далі - Закон №1788-ХІІ) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 4 ст. 13 Закону №1788-ХІІ передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Згідно ст. 100 Закону №1788-ХІІ, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383(далі - Порядку) встановлено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно п. 4.1 та 4.5 Порядку, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 (дата набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою КМУ від 01.08.1992 №442), відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набрала чинності з 21.08.1992) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Частиною другою п. 4 Порядку проведення атестації встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих (п. 10 Порядку).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Положеннями пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за № 36 про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначено, що постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за № 162 втратила чинність. За цією ж постановою затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначеним списком № 1, у розділі ХХІІІ "Загальні професії" під п.23 визначено право осіб, на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, які були зайняті на наступних роботах: лудильники гарячим способом, зайняті лудінням виробів припоями, що містять свинець, а також припоями, що містять шкідливі речовини 1-2 класів небезпеки або канцерогени; освинцювальники; паяльщики по свинцю (свинцевопаяльщики); паяльщики, зайняті паянням виробів припоями, що містять свинець, а також припоями, що містять шкідливі речовини 1-2 класів небезпеки або канцерогени.

Відповідно до Списку № 1 "Виробництв, робіт, професій і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачено посаду лудильник гарячим способом.

Факт наявності посади на яких працювала позивач у Списку № 1 ( ред. чинних на період роботи ОСОБА_1 ) є беззаперечним, оскільки згідно роз`яснення Державного комітету ради Міністрів СРСР з питань праці заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 р. № 5/8 порядок застосування Списку № 1 та № 2, передбачає в тих випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професій.

Згідно матеріалів справи, робота позивача на посаді лудильника гарячим способом зі шкідливими умовами праці у оскаржуваний період підтверджується записами в трудовій книжці позивача /а.с. 14/, довідкою №50/618 від 18.11.1993 року з якої вбачається, що позивач працювала з 16.03.1981 по 14.02.1983 року на посаді лудильника деталей гарячим способом повний робочий день на роботах передбачених Списком 1 /а.с. 19/, архівною довідкою №Н-24-18776/24-30 від 19.03.2018 року, архівною довідкою №Н-24-22796/24-30 від 05.04.2018 року про заробітну плату позивача.

Крім того, при розгляді справи суд враховує позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 06.12.2015 у справі № 686/19687/14-а та підтриману Верховним Судом у постанові від 13.03.2018 у справі №234/10773/17, де вказано, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону № 1788-Х11 має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Лише наявність достатніх доказів цих обставин породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо відсутності доказів підтвердження атестації умов праці позивача слід вказати, що той факт, що позивач працювала із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками.

Разом з тим слід зауважити, що наявність атестації робочого місця, в даному випадку, не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність доказів, які підтверджують факт роботи позивача на посадах із особливо шкідливими і важкими умовами праці, що передбачені в Списку № 1 та характер роботи, які дають підстави для призначення пільгової пенсії. Крім того, законодавцем вимоги про атестацію таких робочих місць введені пізніше за період роботи позивача в умовах шкідливості.

Аналогічного правового висновку дійшов Вінницький апеляційний адміністративний суд у постанові від 23 травня 2018 року по справі №130/2847/17.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.03.1981 по 15.02.1983 рік до пільгового стажу по Списку №1.

Що стосується вимоги позивача визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправною щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.03.1981 по 15.02.1983 рік, то суд зазначає наступне.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у не здійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Судом встановлено, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на звернення позивача щодо зарахування пільгового стажу реагував завчасно та приймав певні управлінські дії.

Даний факт підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України щодо розгляду звернення №121/Н-2 від 11.05.2019 року.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 384,20 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст. 13, 62, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, п. 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу період роботи з 16.03.1981 року по 15.02.1983 рік по Списку №1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Повний текст судового рішення складено 22.11.2019 р.

Суддя Свентух Віталій Михайлович Михайлович