Справа № 580/2507/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2507/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії щодо перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 60% суми заробітної плати померлого годувальника та додаткового її зменшення вдвічі, у зв`язку із застосуванням коефіцієнту 50% від суми визначеної пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника відповідно до довідки територіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області про заробітну плату №1135-04/16 від 20 липня 2016 року та виплатити різницю з 01 вересня 2016 року, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року даний адміністративний позов - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача є обґрунтованою та вмотивованою, а тому такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року у справі №700/936/17 встановлено, що позивач ОСОБА_1 є вдовою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 судді у відставці ОСОБА_2 , який отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Також вказаним рішенням встановлено, що 22 липня 2016 року суддя у відставці ОСОБА_2 звернувся до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення із довічного грошового утримання судді у відставці на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» із заробітної плати відповідно до наданої довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Черкаській області про заробітну плату станом на 01 травня 2016 року, розмір якої становив 26 100 грн.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про заробітну плату від 20 липня 2016 року №1135-04/16 заробітна плата на відповідній посаді діючого судді, яка враховується при призначенні пенсії ОСОБА_2 складає 26 100 грн., в т.ч. посадовий оклад - 14 500 грн., доплата за вислугу років в розмірі 80% - 11 600 грн.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року у справі №700/936/17, яке набрало законної сили 19 листопада 2018 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обчислення пенсії судді у відставці ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 з урахуванням пенсії, на яку мав право суддя у відставці ОСОБА_2 на момент його смерті відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру його заробітної плати відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про заробітну плату від 20 липня 2016 року №1135-04/16, та виплатити недоотримані суми з 01 вересня 2016 року.

Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.

04 лютого 2019 року ГУ ПФУ в Черкаській області звернулося до суду із заявою про роз`яснення рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року у справі № 700/936/17.

12 лютого 2019 року ухвалою судді Лисянського районного суду Черкаській області в задоволенні заяви ГУ ПФУ в Черкаській області відмовлено. В ухвалі суду зазначено, що у рішенні викладені всі обставини справи, рішення обґрунтоване належними нормами закону, які регулюють спірні правовідносини. Фактично у заяві ГУ ПФУ в Черкаській області викладена незгода щодо ухваленого рішення, що не вирішується шляхом роз`ясненням рішення.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №5/3-10 вбачається, що відповідачем на виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року у справі №700/936/17 проведено розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Позивачу встановлено, з урахуванням максимального розміру пенсії 10 740 грн., пенсію у розмірі 5370 грн. Розрахунок: 26 100 грн. х 60% = 15 660 грн. Розмір пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії - 10 740 грн. х 50% = 5370 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно обрахував їй пенсію по втраті годувальника у розмірі 60%, а не 70% та протиправно застосував коефіцієнт 50% при обрахунку, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обов`язковою умовою для виникнення у особи права на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ч.10 статті 37 Закону №3723 є перебування годувальника на момент смерті на державній службі, в той час як ОСОБА_2 на момент смерті був звільнений з посади судді у відставці і на державній службі не перебував, тому позивач не має права на призначення пенсії відповідно до ч.10 статті 37 Закону №3723.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ч.10, 11 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-12 від 16 грудня 1993 року (з наступними змінами) у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Судом встановлено, а сторонами не заперечувалось, що позивач на момент звернення із заявою до пенсійного органу була непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та відповідала вимогам вищезазначених норм статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

У довідці Територіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області про заробітну плату від 20 липня 2016 року № 1135-04/16 зазначено розмір заробітної плати ОСОБА_2 - 26 100,00 грн.

ГУ ПФУ в Черкаській області, перераховуючи позивачу пенсію по втраті годувальника допустило ряд помилок. Зокрема, всупереч вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» при обчисленні мені пенсії по втраті годувальника протиправно застосувало 60% замість 70% суми заробітної плати померлого годувальника, а потім додатково цю суму зменшило вдвічі, оскільки від визначеного розміру відняло ще 50 % суми пенсії всупереч статті 37 цього Закону.

Проте, розмір пенсії позивача по втраті годувальника з 01 вересня 2016 року має становити 18 270,00 грн. з огляду на такий розрахунок:

26 100,00 грн. - заробітна плата ОСОБА_2 відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області про заробітну плату від 20 липня 2016 року №1135-04/16;

70% - розмір пенсії у відсотках від суми заробітної плати померлого годувальника згідно ч.10 статті 37 Закону України «Про державну службу»:

(26 100,00 грн. х 70%): 100% = 18 270 грн.

Таким чином, ГУ ГІФУ в Черкаській області рішення суду від 11 вересня 2018 року виконало частково, перерахунок провело невірно, протиправно застосувавши 60%, а не 70% суми заробітної плати померлого годувальника та крім того додатково від визначеної пенсії зменшило її вдвічі, відрахувавши ще 50%, що не відповідає рішенню суду та суперечить статті 37 Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ч.4 статті 37 Закону №3723 визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

З огляду на викладене, при виплаті, а не перерахунку вказана норма має бути взята відповідачем до уваги, проте, лише за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, оскільки в подальшому розмір відповідної пенсії обмеженню не підлягав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача про те, що їй має бути призначена пенсія саме відповідно до статті 37 Закону №3723 є необґрунтованими з таких підстав, оскільки обов`язковою умовою для виникнення у особи права на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ч.10 статті 37 Закону №3723 є перебування годувальника на момент смерті на державній службі. В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_3 на момент смерті був звільнений з посади судді у відставці і на державній службі не перебував, тому позивач не має права на призначення пенсії відповідно до ч.10 статті 37 Закону №3723.

Між тим, рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року набрало законної сили та відповідно до статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції, фактично не погодившись з рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року, порушив норми процесуального права.

Слід зазначити, що суд, посилаючись на ч. 10 статті 37 Закону № 3723, не взяв до уваги ч. 11, де зазначено, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Отже, оскільки чоловік позивача отримував пенсію саме на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», то відповідно і позивач має право на пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті.

Згідно ч. 1,2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вказані норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються її позовні вимоги.

Проте, судом першої інстанції вказані обставини залишено поза увагою, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року було прийнято у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а тому відповідно до п.2 ч.5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 317, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 60% суми заробітної плати померлого годувальника та додаткового її зменшення вдвічі, у зв`язку із застосуванням коефіцієнта 50% від суми визначеної пенсії;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області про заробітну плату від 20 липня 2016 року № 1135-04/16 та виплатити різницю з 01 вересня 2016 року, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку