Справа № 420/2488/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2488/19
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Департаменту аналітики та контролю ОМР, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/СПТД/ФС/36 від 4.04.2019р. про накладення штрафу у розмірі 417 300грн..

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у березні 2019р. посадовими особами Департаменту аналітики та контролю ОМР здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства про працю України, зокрема з питань фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), під час якого 13.03.2019р. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування за №ОМС-ОД325/1137/НП/36, з підстав ненадання інформації, необхідної для його проведення, а також в цей же день складено вимогу за №ОМС-ОД-325/113/ПД/36 про надання документів для здійснення інспекційного відвідування.

На виконання зазначеної вимоги, 14.03.2019р. та 19.03.2019р. до Департаменту аналітики та контролю ОМР ФОП ОСОБА_1. надала додаткові документи, однак 22.03.2019р. контролюючим органом складено другий акт про неможливість проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за №ОМС-ОД325/1137/НП/36, та складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/36, у висновках якого встановлено порушення пп.2 п.11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, а саме: невиконання законної вимоги про надання/поновлення документів за №ОМС-ОД325/1137/НП/36 від 13.03.2019р..

На підставі встановлених порушень, Департаментом аналітики та контролю ОМР 4.04.2019р. прийнято постанову за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/СПТД/ФС/36, якою на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 417 300грн..

Позивачка не погоджується з прийнятою постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасування, у зв`язку із чим звернулася в суд із відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту аналітики та контролю ОМР за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/СПТД/ФС/36 від 4.04.2019р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 417 300грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган діяв не в межах та не на підставі чинних норм законодавства України, оскільки притягнув до відповідальності ФОП підприємницька діяльність якого припинена до винесення оскаржуваної постанови.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, перевірки доказів, у зв`язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення позову, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 13.03.2019р. по 27.03.2019р. посадовими особами Департаменту аналітики та контролю ОМР на підставі наказу за №62-п, здійснено позаплановий захід контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 .

Під час інспекційного відвідування посадовими особами контролюючого органу складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування за №ОМС-ОД325/1137/НП/36 від 13.03.2019р., з підстав ненадання інформації, необхідної для його проведення, та складено вимогу про надання документів за №ОМС-ОД-325/113/ПД/36, в якій зазначено, що у зв`язку із відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливості проведення інспекційного відвідування, інспекційне відвідування зупинено на 9 календарних днів, та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати документи для проведення інспекційного відвідування.

На виконання вищезазначеної вимоги Департаменту аналітики та контролю ОМР, 14.03.2019р. та 19.03.2019р. ФОП ОСОБА_1 було надано документи.

Однак, Департаментом аналітики та контролю ОМР 22.03.2019р. складено другий Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності: проспект АДРЕСА_2 , за №ОМС-ОД325/1137/НП/36.

В подальшому, 22.03.2019р. за результатами інспекційного відвідування посадовими особами Департаменту аналітики та контролю ОМР складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/36, у висновках якого встановлено порушенням пп. 2 п. 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю,

На підставі встановлених порушень, 4.04.2019р. заступником директора департаменту - начальником відділу контролю за дотриманням законодавства про працю Департаментом аналітики та контролю ОМР прийнято постанову за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/СПТД/ФС/36, якою на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 417 300грн..

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує її протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Що стосується висновку суду першої інстанції про прийняття оскаржуваної постанови відносно ФОП ОСОБА_1 , державна реєстрація підприємницької діяльності, якої припинена, судова колегія зазначає наступне.

Положеннями ст.609 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно із ст.51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Приписами ч.3 ст.46 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Положеннями ст.52 ЦК України визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Апеляційний суд зазначає, що однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія не погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправною оскаржуваної постанови з підстав припинення державної реєстрації Фізичної особи-підприємця, оскільки інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проводилось до припинення реєстрації господарської діяльності та порушення норм законодавства про працю встановлено під час здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності, а зобов`язання набуті підприємцем під час здійснення ним господарської діяльності залишаються навіть після припинення державної реєстрації господарської діяльності ФОП.

Що стосується правомірності та законності оскаржуваної постанови, судова колегія зазначає наступне.

Постановою КМУ за №295 від 26.04.2017 "Деякі питання реалізації ст.259 КЗпП України та ст.34 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295) та рекомендовано міським радам міст обласного значення під час здійснення повноважень, передбачених ч.3 ст.34 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні керуватися цією постановою.

Так, за правилами п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Приписами пп.3 п.5 Порядку №295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пп.1,2, 4-7 цього пункту.

За правилами п.16 Порядку №295, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених п.11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Відповідно до п.18 Порядку №295, у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Положеннями п.19 Поряду №295 встановлено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.ч. 2-7 ст.53 ЗУ "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМУ за №509 від 17.07.2013р. (надалі - Порядок №509).

Приписами п.2 Порядку №509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

У відповідності до п.3 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Пунктом 6 Порядку №509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Положеннями ч.1 ст.265 КЗпП України встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Приписами ч.2 ст.265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу"; ЗУ «Про альтернативну (невійськову) службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Апеляційний суд зазначає, що вищевказаними нормами законодавства встановлено порядок та підстави накладення штрафу на підприємців за порушення трудового законодавства України.

Як вбачається із матеріалів справи, що постанова про накладення штрафу уповноваженими особами за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/СПТД/ФС/36 від 4.04.2019р. прийнята на підставі порушення, передбаченого абз.7 ч.2 мт.265 КЗпП України (а.с.94), в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/36 від 22.03.2019р. зазначено порушення передбачене абз.5 ч.2 ст.265 КЗпП України (а.с.84), а санкція, яку оскаржуваною постановою накладено на ФОП ОСОБА_1 застосовано за абз.1 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що контролюючим органом в порушення вимог чинного законодавства не вірно застосовано санкції до ФОП ОСОБА_1 за встановлені порушення.

Окрім того, апелянт посилається на те, що ним при прийнятті оскаржуваної постанови вчинено технічну помилку при визначенні та застосуванні санкції до ФОП ОСОБА_1 , при цьому не просить її виправити чи зменшити суму штрафу та не вчиняє будь-яких дій на усунення вказаних недоліків. Судова колегія вважає зазначене посилання необґрунтованим, безпідставним та неприпустимим при здійснення контролюючим органом своїх повноважень.

На підстави викладеного, судова колегія вважає, що оскаржувана постанова складена з порушенням чинного законодавства, а тому є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду не можливо вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про задоволення позовних вимог з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту аналітики та контролю ОМР за №ОМС-ОД325/1137/НП/АВ/СПТД/ФС/36 від 4.04.2019р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 417 300грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв