Справа № 640/20155/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Київхліб" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київхліб" (далі - ПАТ "Київхліб", позивач) звернулося з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс, відповідач) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018, яким ПАТ «Київхліб» донараховано податкове зобов`язання з податку прибуток приватних підприємств у розмірі 47 311 256,00 грн, у тому числі за основним платежем - 31 540 837,00 грн та за штрафною (фінансовою) санкцією - 15 770 419,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018, яким ПАТ «Київхліб» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 43 024 541 грн, відображеного у деклараціях № від 10.05.2017 (у розмірі 25 412 048 грн), № від 08.05.2018 (у розмірі 17 612 493 грн);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018, яким ПАТ «Київхліб» донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 53 607 771,00 грн, у тому числі за основним платежем - 35 738 514,00 грн та за штрафною (фінансовою) санкцією - 17 869 257,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018, яким ПАТ «Київхліб»» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 40 083 304,00 грн, відображеного у деклараціях № від 20.04.2017 ( у розмірі 6 966 000 грн), № від 19.05.2017 (у розмірі 6 966 000,00 грн) №8 від 20.06.2018 (у розмірі 6 966 000,00 грн), № від 20.07.2017 (у розмірі 4 198 423 грн), № від 18.08.2017 (у розмірі 5 783 663 грн), № від 19.09.2017 (у розмірі 1 222 880 грн), № від 18.11.17 ( у розмірі 3 990 169 грн), № від 20.12.2017 ( у розмірі 3 990 169 грн).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що судом першої інстанції вказане рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 21.06.2018 по 26.07.2018 відповідачем було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з СТОВ «Урожай» за період березень, липень-листопад 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 02.08.2018 № 2296/28-10-41-02/00381574, на підставі якого податковим органом винесено наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

від 22.08.2018 № від 22.08.2018, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 43 024 541 грн, відображеного у деклараціях № від 10.05.2017 (у розмірі 25 412 048 грн), № від 08.05.2018 (у розмірі 17 612 493 грн);

від 22.08.2018 №, яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 53 607 771,00 грн, у тому числі за основним платежем - 35 738 514,00 грн та за штрафною (фінансовою) санкцією - 17 869 257,00 грн;

від 22.08.2018 №, яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 53 607 771,00 грн, у тому числі за основним платежем - 35 738 514,00 грн та за штрафною (фінансовою) санкцією - 17 869 257,00 грн;

від 22.08.2018 №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 40 083 304,00 грн, відображеного у деклараціях № від 20.04.2017 ( у розмірі 6 966 000 грн), № від 19.05.2017 (у розмірі 6 966 000,00 грн) №8 від 20.06.2018 (у розмірі 6 966 000,00 грн), № від 20.07.2017 (у розмірі 4 198 423 грн), № від 18.08.2017 (у розмірі 5 783 663 грн), № від 19.09.2017 (у розмірі 1 222 880 грн), № від 18.11.17 ( у розмірі 3 990 169 грн), № від 20.12.2017 ( у розмірі 3 990 169 грн).

Вищевказані порушення, на думку податкового органу, зумовлені неможливістю підтвердження реальності здійснення господарських операцій по взаємовідносинам ПАТ «Київхліб» і СТОВ «Урожай».

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та твердженнями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що між ПАТ «Київхліб» та СТОВ «Урожай» склалися реальні господарсько-правові відносини, в результаті чого позивачем правомірно сформовано суми податкової звітності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.

Відповідно до пп.пп. «а», «б» п.185.1 ст.185 ПК об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК. Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому, варто звернути увагу, що одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону № 996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувавати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладені норми первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів щодо неправомірності формування позивачем спірних сум податкової звітності контролюючий орган вказав на нереальність господарських операцій позивача з СТОВ «Урожай», оскільки перевіркою встановлено формування ПАТ «Київхліб» активу та податкового кредиту за рахунок надходження продукції невідомого походження, що не відповідає документально оформленому, з його легалізацією за рахунок використання документів «контрагента», що фактично не міг здійснювати придбання продукції по ланцюгу постачання з його подальшою реалізацією.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції між ПАТ «Київхліб» (покупець), та СТОВ «Урожай» (постачальник) укладено договір поставки від 15.03.2017 №СГ1503-17 (договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар на умовах, що передбачений договором.

Кількість, асортимент, ціна товару, строки (терміни) передачі (поставки) й оплати товару, місце постачання (пункт поставки) товару визначаються додатками до договору, які є його невід`ємною частиною (п.1.2 договору).

Перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається у момент фактичної передачі товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Ризик загибелі товару несе постачальник до моменту переходу права власності на товар (п.2.2 договору).

Умови постачання товару узгоджуються сторонами в додатках до договору (п.2.3 договору).

Приймання товару покупцем відбувається в день поставки за участю уповноважених представників сторін у порядку передбаченому чинним законодавством України (п.2.4 договору).

Ціна договору складається з суми всіх цін товару (з ПДВ), зазначених в додатках до договору (п.3.2 договору).

Одночасно з товаром постачальник зобов`язується передати покупцю документи, що стосуються товару та підлягають передаванню разом із товаром, а саме: видаткову накладну, рахунок-фактуру, сертифікат якості (або інші документи щодо якості) партії товару, інші документи, які стосуються поставки Товару (п.4.2 договору).

Оплата за товар проводиться покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.5.1 договору).

Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних з дотриманням строків реєстрації згідно чинного законодавства (п.5.3 договору).

Згідно з наявними в матеріалах справи додатками до договору постачальник постачає:

- кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2016 року у кількості 18 000,0 тонн МТ (+/- 5 %) за ціною 5 220,00 грн за 1 тонну ( загальна сума - 93 960 000,00 грн з ПДВ);

- ячмінь 3-го класу, українського походження, врожаю 2017 року у кількості 7 400,000 тонн (+/- 5%) за ціною 4 875,00 грн за 1 тонну (загальна сума - 36 075 000,00 грн з ПДВ);

- пшеницю 6-го класу, українського походження, врожаю 2017року 3200,000 тони МТ (+/- 10 %) за 5670,00 грн за 1 тонну (загальна сума - 18 144 000,00 грн з ПДВ);

- жито 2-го та 4-го класу, українського походження, врожаю 2017року у кількості 5 000,000 тонн МТ (+/- 10 %) за ціною 5 160,00 грн за 1 тонну (загальна сума - 25 800 000,00 грн з ПДВ);

- кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2017 року у кількості 4 850,000 тонн МТ (+/- 10%) за ціною 5016,00 грн за 1 тонну (загальна сума - 24 327 600,00 грн з ПДВ);

- кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2017 року 12000,000 тонн МТ (+/- 10 %) за ціною 5 472,00 грн за 1 тонну (загальна сума - 65 664 000,00 грн з ПДВ).

Таким чином, за договором поставки СТОВ «Урожай» поставлено на користь ПАТ «Київхліб» 50450,00 т. (+/- 10%) товару на загальну суму 263 970 600,00грн, в тому числі ПДВ 43995100,00 грн.

На підтвердження здійснення поставки товару СТОВ «Урожай» надав ПАТ «Київхліб» усі необхідні первинні документи, та на виконання умов договору здійснив реєстрацію податкових накладних у ЄРПН.

Факт передачі товару між сторонами підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі № 1 від 21.03.2016 до додатку № 1 від 15.03.2017; № 2 від 21.03.2017 до додатку № 1 від 15.03.2017; № 1 від 31.07.2017 до додатку № 2 від 01.06.2017; №1 від 31.07.2017 до додатку №3 від 27.07.2017; № 1 від 29.09.2017 до додатку № 4 від 27.07.2017; № 1 від 29.09.2017 до додатку № 5 від 27.07.2017; № 1 від 31.10.2017 до додатку № 6 від 20.09.2017; № 2 від 06.11.2017 до додатку № 6 від 20.09.2017.

На підтвердження надходження на ім`я ПАТ «КИЇВХЛІБ» зазначеного в актах обсягу товару, між СТОВ «Урожай», ПАТ «Київхліб» та ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» було складено та підписано трьохсторонні акти від 21.03.2017, від 31.07.2017, від 31.08.2017, від 29.09.2017, від 31.10.2017, від 06.11.2017 про те, що СТОВ «Урожай» передав, а ПАТ «КИЇВХЛІБ» прийняв товар на зерновому складі ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»/ОМТП.

Окрім того, матеріалами справи також підтверджується подальше використання позивачем у власній господарській діяльності придбаного у СТОВ «Урожай».

Так, як встановлено судом першої інстанції, та підстверджується матеріалами справи між ПАТ «Київхліб» (комітент) та ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл»(комісіонер) та ТОВ «Вторметекспорт»(комісіонер) було укладено договори комісії №К2901-2 від 29.01.2016 та №К3006-3 від 30.06.2018 відповідно.

Згідно з умовами вказаних договорів комітент доручає, а комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок комітента наступні юридично значимі дії:

- здійснювати реалізацію (продаж та/чи поставку) на експорт з України Товару, що належи Комітенту. Найменування Товару, асортимент, кількість і ціна Товару визначається в Додатках до Договору,

- укладати експортні договори (контракти) купівлі-продажу та/чи поставки, оформляти і підписувати в інтересах Комітента інші документи, необхідні для здійснення продажу товару на експорт, а також діяти в інтересах Комітента в рамках вже укладених зовнішньоекономічних експортних договорів (контрактів),

- укладати договори (митного оформлення продукції) з підприємствами (брокерами), що мають свідоцтва про визнання підприємства декларантом, та здійснювати всі необхідні митні платежі;

- здійснювати/забезпечити транспортування Товару згідно базису поставки Товару по Контракту;

- здійснювати інші дії, пов`язані з вищевикладеними операціями, необхідні для виконання доручень Комітента (п.1.1 договорів).

Комісіонер зобов`язаний відповідно до даного договору самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти нерезидента - покупця товару, власником якого є комітент, з метою здійснення експорту, провести всю переддоговірну роботу й укласти з покупцем - нерезидентом контракт на найбільш вигідних для комітента умовах відповідно до вимог, вказаних в додатках до цього договору. Комісіонер може реалізовувати товар, переданий йому комітентом, у рамках вже укладених комісіонером експортних контрактів (п. 3.1 договорів).

Матералами справи підтверджується виконання вказаних договорів комісії.

Так, передача товару комісіонеру здійснювалась на зерновому складі ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» /Одеський морський торгівельний порт на умовах поставки EXW, що передбачено додатками №13 від 15.03.2017, № 15 від 27.07.2017, № 16 від 27.07.2017, №17 від 27.07.2017 до договору комісії №К2901-2 від 29.01.2016 на підставі актів приймання-передачі № 1 товару на комісію від 21.03.2017 до додатку № 13 від 15.03.2017, акту приймання-передачі №1 товару на комісію від 31.08.2017 до додатку №15 від 27.07.2017, акту приймання-передачі №1 товару на комісію від 29.09.2017 до додатку №16 від 27.07.2017, акту приймання-передачі №1 товару на комісію від 29.09.2017 до додатку №17 від 27.07.2017.

Відтак, загальна кількість товару, переданого для подальшого експорту відповідно до вказаних актів приймання -передачі становила 30649,05 тон.

ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" як комісіонером було укладено контракти №С2203/2017-ОКІ/1 від 22.03.2017, № С2203/2017-ОКІ/3 від 22.03.2017, № С2203/2017-ОКІ/4 від 22.03.2017, № С2203/2017-ОКІ/5 від 22.03.2017, № С2203/2017-ОКІ/6 від 22.03.2017, № С2203/2017-ОКІ/7 від 22.03.2017, № С2203/2017-ОКІ/8 від 22.03.2017, №С2203/2017-ОКІ/9 від 22.03.2017 з нерезидентом Company Black Sea Commodities Limited.

Згідно вказаних контрактів поставка товару - кукурудза 3-го класу, українського походження, здійснюється на умовах FOB.

На виконання зобов`язань за цими контрактами ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» здійснило відвантаження та митне оформлення товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД №500040/2017/001158; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД № 500040/2017/001159; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД № 500040/2017/001160; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД № 500040/2017/001161; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД № 500040/2017/001162; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД № 500040/2017/001179; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД № 500040/2017/001182; товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД №500040/2017/001158; товару у кількості 830355 кг. за ЕМД № 500040/2017/001166 (дата перетину кордону - 25.03.2017); товару у кількості 2000000 кг. за ЕМД №500040/2017/001493; товару у кількості 1169645 кг. за ЕМД № 500040/2017/001494 (дата перетину кордону - 01.04.2017).

Також, ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" як комісіонером було укладено контракти №W1509|2017-OKI|2 від 15.09.2017, W1509|2017-OKI|1 з нерезидентом Company Black Sea Commodities Limited.

Згідно вказаних контрактів поставка товару - пшениця 6-го класу, українського походження, здійснюється на умовах FOB Одеський морський торговий порт.

На виконання зобов`язань за цими контрактами ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» здійснило відвантаження та митне оформлення товару у кількості 1600000 кг. за ЕМД №500040/2017/009303; у кількості 1600000кг. за ЕМД № 500040/2017/009301(дата перетину кордону - 22.10.2017).

Також, ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" як комісіонером було укладено контракти №R0210|2017-ОКІ| 1 від 02.10.2017, №R0210|2017-OKI|2 від 02.10.2017 з нерезидентом Company Black Sea Commodities Limited.

Згідно вказаних контрактів поставка товару - жито 2,4 -го класу, українського походження, здійснюється на умовах FOB Одеський морський торговий порт.

На виконання зобов`язань за цими контрактами ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» здійснило відвантаження та митне оформлення товару у кількості 2500000 кг. за ЕМД №500040/2017/008773; у кількості 2099050 кг. за ЕМД № 500040/2017/008771 (да перетину кордону 10.10.2017).

Також, ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" як комісіонером було укладено контракти №С2909/2017-ОКІ/1 від 29.09.2017 p., №С2909/2017-ОКІ/2 від 29.09.2017 з нерезидентом Company Black Sea Commodities Limited.

Згідно вказаних контрактів поставка товару - кукурудза 3 -го класу, українського походження, здійснюється на умовах СРТ Одеський морський торговий порт.

На виконання зобов`язань за цими контрактами ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» здійснило відвантаження та митне оформлення товару у кількості 2113515 кг. за ЕМД №500040/2018/000471; у кількості 2100000 кг. за ЕМД № 500040/2018/000474 (дата перетину кордону 11.01.2018); у кількості 6364855 кг. за ЕМД № 500040/2017/010035 (дата перетину кордону 08.11.2017).

За результатами виконаних операцій ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» надало на адресу позивача звіт комісіонера від 07.04.2017, від 30.10.2017, від 19.10.2017, від 17.01.2018. Факт надання комісійних послуг ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» позивачу підтверджується актами надання послуг №60 від 07.04.2017; №284 від 30.10.2017; №215 від 19.10.2017; №5 від 17.01.2018, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, передача товару - кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2017 року; ячмінь 3-го класу, українського походження, врожаю 2017 року комісіонеру здійснювалася на зерновому складі ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» /Одеський морський торгівельний порт на умовах поставки EXW, що передбачено додатками №1 від 30.06.2017, № 2 від 20.09.2017 до договору комісії №К3006-3 від 30.06.2016 на підставі акту приймання-передачі № 1 товару на комісію від 31.07.2017 до додатку №1 від 30.06.2017 та акту приймання-передачі № 2 товару на комісію 06.11.2017 до додатку №2 від 20.09.2017.

Відтак, загальна кількість товару, переданого для подальшого експорту відповідно до вказаних актів приймання -передачі становила 11700 тон.

ТОВ «Вторметекспорт» як комісіонером було укладено контракти № C2407/2017-VME/22 від 24.07.2017, №C2407/2017-VME/24 від 24.07.2017, №C2407/2017-VME/23 від 24.07.2017 з нерезидентом Company Black Sea Commodities Limited.

Згідно вказаних контрактів поставка товару - ячмінь 3-го класу українського походження, здійснюється на умовах FOB Одеський морський торговий порт.

На виконання зобов`язань за цими контрактами ТОВ «Вторметекспорт» здійснило відвантаження та митне оформлення товару у кількості 2500000кг. за ЕМД №500040/2018/00563; у кількості 2500000кг. за ЕМД № 500040/2018/005632; у кількості 2500000кг. за ЕМД № 500040/2018/005633 (дата перетину кордону 02.08.2017).

Також, ТОВ «Вторметекспорт» як комісіонером було укладено контракти №С0111/2017-VME/6 від 01.11.2017, № С0111/2017- VME/5 від 01.11.2017, № С0111/2017- VME/4 від 01.11.2017, № С0111/2017- VME/3 від 01.11.2017, № С0111/2017- VME/2 від 01.11.2017, № С0111/2017- VME/1 від 01.11.2017 з нерезидентом Company Black Sea Commodity Limited.

Згідно вказаних контрактів поставка товару - кукурудза 3 -го класу українського походження, здійснюється на умовах FOB Одеський морський торговий порт

На виконання зобов`язань за цими контрактами ТОВ «Вторметекспорт» здійснило відвантаження та митне оформлення товару відповідно до визначеної контрактами кількості.

За результатами виконаних операцій ТОВ «Вторметекспорт» надало на адресу позивача звіт комісіонера від 11.08.2017. Факт надання комісійних послуг ТОВ «Вторметекспорт» позивачу підтверджується актом надання послуг №22 від 11.08.2017.

З огляду на те, що позивачем, з метою підтвердження реального характеру виконання сторонами своїх зобов`язань за вказаними вище договорами долучено до матеріалів справи документи, що підтверджують подальшу реалізацію придбаного у його контрагентів товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно включено сплачені кошти до сум податкового кредиту з податку на додану вартість та на їх розмір збільшено від`ємне значення його фінансового результату до оподаткування звітних періодів

Доводи апелянта, про те, що за період який перевірявся СТОВ «УРОЖАЙ» не придбавав у ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» послуг по зберіганню зернових, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» згідно договору комісії № К2901-2 від 29.01.2016 та договору комісії №К3006-3 від 30.06.2017 між позивачем та ТОВ «Вторметекспорт» до обов`язків комісіонера віднесено забезпечення зберігання товару з моменту його прийняття на комісію по акту приймання- передачі товару та до моменту передачі товару покупцю-нерезиденту.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення зберігання зерна покладався на комісіонерів, а не на позивача.

Разом з тим, умовами договору про надання послуг між СТОВ «Урожай» та ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» передбачено перевалювання зернових вантажів замовника на території ОМТП зерновий склад ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл», а не його зберігання.

Доводи апелянта про те, що до перевірки не були надані сертифікати якості продукції, а надані картки якості зерна складені ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» не містять інформації про походження товару, що унеможливлює визначення виробника зерна, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в наявних в матеріалах справи картках якості зерна в графі «Походження» конкретно зазначено - «Україна».

Разом з тим, договором поставки від 15.03.2017 №СГ1503-17 не передбачено наявність саме сертифікату якості продукції, зокрема передбачено «сертифікат якості або інші документи щодо якості партії товару».

Також, колегія суддів, звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» від 09 квітня 2014 року № 1193-VІІ внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та скасовано обов`язкову сертифікацію якості зерна.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ «Київхліб» надав достатні необхідні документи, що підтверджують відповідність якості товару встановленим нормативам.

Крім того, навіть за умови ненадання документів щодо якості придбаного товару такі обставини не можуть безумовно свідчити про нездійснення спірної господарської операції між позивачем та його контрагентом.

В апеляційній скарзі апелянт, також, вказує на неможливість здійснення постачання СТОВ «Урожай» позивачу, зважаючи на неможливість контрагента виростити зернові культури в обсягах, які були реалізовані ПАТ «Київхліб».

Вказані доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки листи постачальника, що містяться в матеріалах справи з переліком виробників/продавців, у яких СТОВ «Урожай» придбавав товар, що в подальшому був реалізований на користь позивача спростовують такі доводи.

Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції необґрунтованими є посилання податкового органу на наявність досудового кримінального провадження, фігурантом у якому є СТОВ «Урожай», оскільки сам лише факт здійснення досудового розслідування щодо контрагента позивача, не свідчить ні про фіктивність останнього, ні про нереальність спірних господарських операцій чи про фактичну неможливість їх здійснення. Зібраним у ході досудового розслідування доказам має надати кримінальний суд, рішення (ухвала, вирок) якого щодо того, чи мали місце спірні операції, у відповідності до частини шостої статті 78 КАС є обов`язковим для адміністративного суду.

Отже, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між ПАТ «Київхліб» та його контрагентом дійсно склалися реальні господарсько-правові відносини, результатом яких став реальний рух активів, зміна майнового стану сторін. до того ж товар використано у господарській діяльності, що підтверджується належно складеними митними деклараціями відносно вивезення товарів за межі митного кордону України (експорту), та отримано позитивний фінансовий результат від даної операції.

Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивачем правомірно сформовано суми податкової звітності по взаємовідносинам з СТОВ «Урожай», а тому суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2019 року.