Справа № 400/2363/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р. № 400/2363/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов`язання Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 12.12.2017 року, а саме: виходячи з доплати на 1 утриманця 150 гривень, додаткової пенсії особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС в розмірі 170, 82 гривень, здійснених до мінімального розміру пенсії (прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність), а також з врахуванням індексації розміру пенсії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Інгульським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком з 12.12.2017 року, розмір якої, на думку позивача, менший від прожиткового мінімуму. Так, ОСОБА_1 вважає, що відповідач при визначенні розміру пенсії протиправно не врахував доплату на 1 утриманця та додаткову пенсію особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС, оскільки такі види пенсії та надбавки мають додатково нараховуватися до розміру пенсії, який визначений прожитковим мінімумом. Крім того, вказав, що відповідачем не проводилась індексація пенсії з моменту її призначення. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.08.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви (та її копії для відповідача) із зазначенням в її прохальній частині способу захисту свого права у відповідності до вимог статті 5 КАС України.

13 серпня 2019 року за вх. №12637 через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із копією уточненого адміністративного позову для суду та відповідача. Відповідно до прохальної частини уточненої позовної заяви, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 05.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наступними вимогами про:

- визнання бездіяльності Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області протиправною;

- зобов`язання Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 12.12.2017 року, а саме: виходячи з доплати на 1 утриманця 150 гривень, додаткової пенсії особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС в розмірі 170, 82 гривень, здійснених до мінімального розміру пенсії (прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність), а також з врахуванням індексації розміру пенсії .

Ухвалою від 16.08.2019 року суд продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 30.08.2019 року.

27 серпня 2019 року за вх. №13361 через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із копією уточненого адміністративного позову для суду та відповідача. Відповідно до прохальної частини уточненої позовної заяви, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 16.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наступними вимогами про:

- визнання бездіяльності Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області протиправною;

- зобов`язання Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 12.12.2017 року, а саме: виходячи з доплати на 1 утриманця 150 гривень, додаткової пенсії особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС в розмірі 170, 82 гривень, здійснених до мінімального розміру пенсії (прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність), а також з врахуванням індексації розміру пенсії .

Ухвалою від 09.09.2019 року суд продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 23.09.2019 року.

18 вересня 2019 року за вх. №14575 через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із копією уточненого адміністративного позову для суду та відповідача. Відповідно до прохальної частини уточненої позовної заяви, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 16.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наступними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, виражену у неврахуванні при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 доплати на 1 утриманця 150 гривень, додаткової пенсії особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС в розмірі 170, 82 гривень, здійснених до мінімального розміру пенсії (прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність), а також в не нарахуванні індексації розміру пенсії;

- зобов`язання Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 12.12.2017 року, а саме: виходячи з доплати на 1 утриманця 150 гривень, додаткової пенсії особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС в розмірі 170, 82 гривень, здійснених до мінімального розміру пенсії (прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність), а також з врахуванням індексації розміру пенсії .

Ухвалою від 23.09.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/2363/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.10.2019 року за вх. № 16491 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що розмір пенсії позивача з 12.12.2017 року становив 1373,00 грн., яка включала: 14, 24 грн. розмір пенсії за віком; 711, 76 грн. доплата до пенсії при неповному стажі; 150, 00 грн. надбавка на 1-го утриманця відповідно до п.4.3 Постанови КМУ № 654; 170,82 грн. щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 326, 18 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати. Згідно пункту 3 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, не відноситься до об`єктів індексації, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму. Зауважив, що розмір призначеної пенсії позивачу є нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розмір пенсійної виплати, яку отримує ОСОБА_1 , безпосередньо визначається залежно від прожиткового мінімуму, шляхом доплати до мінімальної пенсійної виплати. Відтак, пенсійна виплата позивача відповідно до норм законодавства взазгалі не підлягає індексації.

В судовому засіданні 16.10.2019 року протокольною ухвалою суд ухвалив замінити відповідача у даній справі з Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач).

12.11.2019 року за вх. № 18623 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, мотиви якої повністю ідентичні обгрунтуванням адміністративного позову.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 13.11.2019 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 13.11.2019 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Суд клопотання представників сторін задовольнив та відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

15.11.2019 року за вх. № 18955 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на громадян, які постраждали від аварії на ЧАЕС, поширюється дія спеціального закону - Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ. Згідно частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років. Натомість, наявний стаж роботи позивача складає лише 17 років 6 місяців 22 дні, що позбавляє права позивача на пенсію в повному розмірі, згідно ст. 27, 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 та ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відтак, пенсія встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу позивача, виходячи з мінімальної пенсі за віком. Також, вказав, що з моменту призначення пенсії по сьогоднішній день позивачу виплачується, на виконання вимог пункту 2 постанови № 265 та згідно ст. 27, 28 Закону № 1058, ст. 56 Закону № 796-ХІІ, розмір щомісячної державної адресної допомоги, що визначається як різниця між розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та сумою пенсійних виплат, до яких входять відповідно Постанови КМУ від 16.07.2008 року № 654 надбавка до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, у розмірі 150 гривень на кожну дитину, відповідно Постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ, як особі, що належить до категорії 2, - 170, 82 гривні. Крім того, вказав, що пенсійна виплата позивача відповідно до норм законодавства взагалі не підлягає індексації.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 12.12.2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Пенсію позивачу призначено при неповному стажі роботи 17 років 6 місяців 22 дні, в тому числі 3 місяці 9 днів (робота по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, обчислена в кратному розмірі).

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлюється кожного року Законом України «Про Державний бюджет України».

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 грудня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить - 1373 грн.

Починаючи з 12.12.2017 року позивачу призначено пенсійну виплату в розмірі 1373 грн., яка включає в себе такі складові:

- 14, 24 грн. розмір пенсії за віком;

- 711, 76 грн. доплата до пенсії при неповному стажі;

- 150, 00 грн. надбавка на 1-го утриманця відповідно до п.4.3 Постанови КМУ № 654;

- 170,82 грн. щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 326, 18 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати.

Відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України», у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсійної виплати позивача збільшувався, зокрема, з 01.07.2018 року - 1435 гривень; з 01.12.2018 року - 1497 гривень, з 01.07.2019 року - 1564 гривні.

З 1 липня 2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір пенсії ОСОБА_1 складає 1564, 00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, яка включає в себе такі складові:

- 877,79 грн. розмір пенсії за віком;

- 150, 00 грн. надбавка на 1-го утриманця відповідно до п.4.3 Постанови КМУ № 654;

- 170,82 грн. щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 326, 18 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати;

- 365, 39 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати (1564 грн.).

Вважаючи розрахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» невірним, позивач звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності розрахунку пенсії ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно із статтею 10 вказаного Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсійний вік зменшується на 10 років.

Пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення - категорія 2.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 19.10.2005 року учасника ліквідації на Чорнобильській АЕС у 1987 році.

Позивач на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 12.12.2017 року отримує пенсію за віком.

Правовідносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовані нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стаття 28 вищевказаного Закону регламентує мінімальний розмір пенсії за віком.

Так, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Згідно частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році розмір прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 1 січня складає 1 247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» ( далі - постанова КМ № 265), з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112, установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З огляду на вищенаведені норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та постанови КМУ №265, у разі відсутності необхідного стажу для призначення пенсії у розмірі прожиткового мінімуму (у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років), за рахунок коштів Пенсійного фонду виплачується пенсія, розрахована пропорційно наявному страховому стажу, а щомісячна державна адресна допомога в розмірі, що не вистачає до 949грн., виплачується за рахунок коштів державного бюджету.

Організовуючи в Україні систему соціального захисту, в тому числі, пенсійного забезпечення, держава, діючи в межах допустимого розсуду, заклала основу самоврядності її функціонування (абз. 2 ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-IV), що базується на принципах, закріплених у ст. 7 Закону №1058- IV, серед яких заінтересованість кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу), солідарності та субсидування в солідарній системі.

Таким чином, сьогоднішній стан системи пенсійного забезпечення, яке здійснюється в межах солідарно-накопичувальної системи загальнообов`язкового державного соціального страхування (першого-другого рівнів), не передбачає прямого взаємозв`язку між розміром сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що розраховується і сплачується виходячи з нормативного закріплення бази у ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, та розміром пенсійних виплат.

Водночас, зважаючи на соціальну солідарність та справедливість у системі соціального захисту, до складу якої входить система пенсійного забезпечення, держава нормативно встановлює передумови щодо визначення пропорційної взаємозалежності між участю особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та рівнем її подальшого пенсійного забезпечення за рахунок вказаної системи фінансування пенсій та інших соціальних виплат.

Частина третя статті 46 Конституції України дослівно визначає гарантію, за якою «пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом». Вказане положення повторюється у ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV.

Їхнє застосування у комплексному підході до аналізу системи соціального забезпечення в Україні визначає необхідність сукупного забезпечення державою рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму, як через систему пенсійних так і інших соціальних виплат («пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування»), а отже, як за рахунок солідарно-накопичувальної системи, так і коштів Державного бюджету України, в рамках виконання конституційних зобов`язань перед особою.

Таким чином, законодавством розмежовано поняття «пенсійні виплати» від інших соціальних виплат (допомоги, доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат), виходячи з того, за рахунок яких коштів вони виплачуються (або з коштів Пенсійного фонду з Накопичувального пенсійного фонду, який формується за рахунок пенсійних внесків, сплачених учасниками накопичувальної системи пенсійного страхування, або за рахунок Державного бюджету України). Відповідно, від цього залежить, який орган є відповідальним за виплату.

Держава взяла на себе зобов`язання створити альтернативні компенсаторні механізми забезпечення достатнього рівня життя за рахунок системи гарантування права на соціальний захист на рівні, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом, шляхом виплати додаткових соціальних допомог, надання безоплатно соціальних послуг, безоплатного або з істотною знижкою отримання права на медичне забезпечення та придбання лікарських засобів, компенсації соціальних витрат тощо, а тому оцінка не може ґрунтуватися лише на підході порівняння абсолютного значення розміру конкретної пенсійної виплати, оскільки в межах реалізації соціальних прав, особа користується і іншими видами допомоги від держави.

Саме на виконання своїх зобов`язань у сфері соціального захисту на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, державою унормовано здійснення соціальних виплат на підставі постанови КМУ №265, Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» тощо.

Отже, у своїй сукупності вказані норми матеріального права не суперечать один одному та ч.3 ст.46 Конституції України, і лише свідчать про право позивача звернутися до відповідного органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги, яка б забезпечила рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законами про Держбюджет України на відповідний рік.

Такі висновки Верховного Суду щодо дотримання органами Пенсійного фонду України вимог статті 46 Конституції України при визначенні розміру пенсії не нижче прожиткового мінімуму, зазначені в постанові від 31.10.2018, прийнятої за результатом розгляду справи №148/625/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», у редакції, чинній до 24 квітня 2014 року, передбачалася виплата щомісячної державної адресної допомоги, у разі, якщо щомісячний розмір пенсійних виплат не досягав прожиткового мінімуму. І така щомісячна адресна допомога виплачувалася у сумі, що не вистачає саме до прожиткового мінімуму.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265, та встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім інвалідів I та II груп (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Такі зміни набрали чинності 24 квітня 2014 року.

Судом встановлено, що згідно рішення Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області №25 від 21.03.2018 року позивачу з 12.12.2017 року призначено пенсію в загальному розмірі 1373,00 грн.

Відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України», у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсійної виплати позивача збільшувався, зокрема, з 01.07.2018 року - 1435 гривень; з 01.12.2018 року - 1497 гривень, з 01.07.2019 року - 1564 гривні.

Відповідно до пп. 3 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" від 16.07.2008 року № 654, непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Крім того , пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210 передбачено призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" яка виплачується особам, що належать до категорії 2 в розмірі - 170, 82 гривні.

Таким чином, розмір щомісячної державної адресної допомоги, визначається як різниця між розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та сумою пенсійних виплат, до яких входять 170,82 грн. щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та 150, 00 грн. надбавки на 1-го утриманця відповідно до п.4.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Як встановлено судом в ході розгляду справи, з 12.12.2017 року ОСОБА_1 призначено пенсію в розмірі 1373,00 грн., яка включає в себе такі складові: 14, 24 грн. розмір пенсії за віком; 711, 76 грн. доплата до пенсії при неповному стажі; 150, 00 грн. надбавка на 1-го утриманця відповідно до п.4.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян"; 170,82 грн. щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 1 липня 2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір пенсії ОСОБА_1 складає 1564, 00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, яка включає в себе такі складові: 877,79 грн. розмір пенсії за віком; 150, 00 грн. надбавка на 1-го утриманця відповідно до п.4.3 Постанови КМУ № 654; 170,82 грн. щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 326, 18 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати; 365, 39 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати (1564 грн.).

З наведеного вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія за віком в порядку та у розмірі, що передбачений Законом №1058-IV, а також з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» щомісячна державна адресна допомога.

Тобто, ОСОБА_1 отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, та надбавку на 1-го утриманця, що підтверджується копією рішення Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області № 25 від 21.03.2018 року.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд дійшов висновку про правомірність дій пенсійного органу, адже щомісячна державна адресна допомога, передбачена пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», нараховується після врахування всіх надбавок і доплат, оскільки із розрахунків, які містяться в матеріалах справи випливає менший розмір пенсії позивача за встановлений законом прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, вказаній в постанові від 20.12.2018 в справі №576/802/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно, підстави для визнання протиправними дій пенсійного органу та задоволення позову, в межах розгляду даної справи, відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити індексацію розміру персії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Абзацом 2 пункту 4-5 Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до частини 2 статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та викладено її в наступній редакції: у 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» було скасовано індексацію пенсій відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення і до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» введено норми щодо щорічної індексації пенсій починаючи з 2019 року.

Згідно пункту 3 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 до об`єктів індексації, не відносяться, зокрема,соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Суд зауважує, що розмір призначеної пенсії позивачунижчий від прожитковогомінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розмір пенсійної виплати, яку отримує ОСОБА_1 безпосередньо визначаються залежно від прожиткового мінімуму, шляхом доплати до мінімальної пенсійної виплати.

Тобто, пенсійна виплата позивача відповідно до норм законодавства взагалі не підлягає індексації.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було проведено розрахунок пенсії позивача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком виходячи з доплати на 1 утриманця 150 гривень, додаткової пенсії особам віднесеним до 2 категорії ліквідаторів ЧАЕС в розмірі 170, 82 гривень, здійснених до мінімального розміру пенсії (прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність), а також з врахуванням індексації розміру пенсії, що обумовлює відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем доведено правомірність вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 159, 162, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний номер 13844159) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.11.2019 року.

Суддя Г. В. Лебедєва