Справа № 260/346/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/7962/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошин М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 260/346/19 (рішення ухвалено в м. Ужгород, головуючий суддя Гаврилко С.Є., рішення у повному обсязі складено 21.06.2019) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 13.03.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Закарпатській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 21.02.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 10000 грн.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «С» від 21 лютого 2019 року № .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, який в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що проведеною перевіркою позивача встановлено факт реалізації тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби встановлених виробником або імпортерами таких тютюнових виробів (збільшення на суму акцизного податку), а саме згідно розрахунку офіціанта від 23 січня 2019 року реалізовано одну пачку сигарет "Бонд" (виробництва Філіп Морріс Україна, акцизна марка 20АЕБЙ 718720ТВЗФ18/3) за ціною 35,00 грн.. Згідно написів нанесених виробником від 10 жовтня 2018 року ціна становить 31,90 грн. На зазначеній пачці сигарет максимально допустима ціна роздрібної торгівлі збільшена на суму акцизного податку становить 33,49 грн. Апелянт вказує, що розрахунок офіціанта від 23.01.2019 свідчить про те, що реалізовано одну пачку сигарет "Бонд" за ціною 35,00 грн. Відповідно розрахункового документа встановленого взірця не видавалось.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 385550 з 06 квітня 2015 року позивач був зареєстрований як ФОП ОСОБА_1 , місце проживання зазначено: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 31).

16.01.2019 працівникам ГУ ДФС у Закарпатській області на підставі наказу № 4 від 03 січня 2019 року та направлень від 15 січня 2019 року за №№ 95/14-05 та 64/14-05 була проведена фактична перевірки кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке розташоване у буд.АДРЕСА_1, яке належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 . (а.с. 46-48).

За результатами вказаної перевірки 25 січня 2019 року був складений акт (довідка) фактичної перевірки за № 001747 (а.с. 21, 22)

Перевіркою встановлено, зокрема факт роздрібної торгівлі тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби встановлених виробником або імпортерами таких тютюнових виробів (збільшення на суму акцизного податку), а саме згідно розрахунку офіціанта від 23 січня 2019 року реалізовано одну пачку сигарет "Бонд" (виробництва Філіп Морріс Україна, акцизна марка 20АЕБЙ 718720ТВЗФ18/3) за ціною 35,00 грн.. Згідно написів нанесених виробником від 10 жовтня 2018 року ціна становить 31,90 грн.. На зазначеній пачці сигарет максимально допустима ціна роздрібної торгівлі збільшена на суму акцизного податку становить 33,49 грн. (а.с.21, 22).

За результатами перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21 лютого 2015 року № , яким до позивача за порушення статті 11-1, статті 18 часини 13 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн. (а.с. 23).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами контролюючого органу було порушено порядок оформлення результатів фактичної перевірки, як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняте на його підставі оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є протиправним.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що жодних ідентифікуючих документів чи складених працівниками податкового органу актів опису тютюнових виробів, що знаходяться у реалізації ФОП ОСОБА_1 відповідачем не надано, а тому не має обґрунтованих підстав для постановлення висновку про правомірність доводів відповідача у цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.3 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

У відповідності до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до статті 86 пункту 86.1 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Як видно з матеріалів справи, акт фактичної перевірки не підписаний, а саме відсутній підпис ФОП ОСОБА_1 , що фіксує факт його ознайомлення.

Натомість, в ньому міститься відмітка про відмову позивача від підпису та отримання його примірника, засвідчена підписами осіб, що проводили перевірку.

З приводу цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що посадові особи контролюючого органу повинні були скласти акт про відмову суб`єкта господарювання від підписання акту. Альтернативна можливість засвідчення шляхом проставлення позначки в акті (як було зроблено в даному випадку) можлива тільки в разі фіксації факту відмови суб`єкта контролю від отримання акту перевірки (стаття 86 пункт 86.5 абзац 5 Податкового кодексу України).

Крім того, акт (довідка) фактичної перевірки за № 001747 відповідачем було складено 25 січня 2019 року та надісланий позивачеві, всупереч статті 86 пункту 86.5 Податкового кодексу України не був зареєстрований, а був надісланий без такої реєстрації.

Таким чином, посадовими особами контролюючого органу було порушено порядок оформлення результатів фактичної перевірки, на що серед іншого зокрема звертає увагу позивач в обґрунтування заявленого позову.

Невиконання вимог статті 86 Податкового кодексу України, що стосуються акту про результати проведення фактичної перевірки вказує на відсутності правових наслідків такої перевірки, а саме - компетенції у контролюючого органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення тощо).

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення, вимоги, рішення тощо не можуть бути визнані правомірними.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 2 лютого 2018 року (справа № 821/371/17), постанови від 06 лютого 2018 року у справі № 802/1241/17-а та постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 821/595/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 4 цієї статті визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 (далі - Порядок №790), визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб`єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта підприємницької діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №790 фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». До суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до ч. 11 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», термін, з якого на пачки, коробки та сувенірні коробки тютюнових виробів наносяться максимальна роздрібна ціна та дата їх виготовлення, визначається виробником або імпортером тютюнових виробів самостійно. При цьому з 1 липня 2005 року виробництво та імпорт тютюнових виробів, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких не нанесені максимальна роздрібна ціна та дата їх виготовлення, забороняються.

Згідно з п. 221.3 ст.221 Податкового кодексу України за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну.

Відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

До загальнодержавних податків належить, зокрема, акцизний податок (пп. 9.1.4 п. 9.1 ст. 9 ПК України).

Згідно пп. 14.1.4 п. 14.1. ст. 14 ПК України акцизним податком є непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, який включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України об`єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

До підакцизних товарів належать тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну (п. 215.1 ст. 215 ПК України).

Згідно з пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України, у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5%.

Відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування (п. 28.2 ст. 28 ПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Згідно пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України максимальною роздрібною ціною є ціна, встановлена на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів).

Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

При цьому, максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом.

Водночас продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка має визначатися за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування * 5%. При цьому база оподаткування у відповідності до пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів.

Як видно з матеріалів справи фактичною перевіркою встановлено, зокрема факт роздрібної торгівлі тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби встановлених виробником або імпортерами таких тютюнових виробів (збільшення на суму акцизного податку).

Згідно розрахунку офіціанта від 23 січня 2019 року реалізовано одну пачку сигарет "Бонд" за ціною 35,00 грн.. Згідно написів нанесених виробником від 10 жовтня 2018 року ціна становить 31,90 грн.. На зазначеній пачці сигарет максимально допустима ціна роздрібної торгівлі збільшена на суму акцизного податку становить 33,49 грн.

На підтвердження цього, відповідачем надано копію рахунку офіціанта від "23 січня" з якого видно замовлення одної пачки сигарет за ціною 35 грн. (а.с. 50).

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, з такого рахунку, неможливо встановити, що саме в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить ФОП ОСОБА_1 було реалізовано сигарети "Бонд", оскільки такий не містить відповідних реквізитів, з яких можливо б було встановити, що саме в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" було здійснено роздрібну торгівлю цигарками "Бонд" (а.с. 49).

При цьому, ідентифікувати пачку сигарет згідно з вихідними даними, а саме по даті виготовлення, номеру акцизної марки чи різновиду марки самих сигарет "Бонд" із даними в рахунку, що ідентифікують вказаний товар, з метою встановлення факту продажу позивачем саме цієї пачки сигарет із конкретної партії товару, вартість якої була оцінена виробником на відповідному рівні, що зазначена в акті перевірки, є неможливим, а тому доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу.

На явний в матеріалах справи рахунок, на погляд колегії суддів, не підтверджує факт продажу, не ідентифікує товар на предмет встановлення максимальної роздрібної ціни, визначеної виробником та інших даних.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність застосованих відповідачем до позивача фінансових санкцій, та необхідності визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21 лютого 2019 року № .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 260/346/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 20.11.2019