Справа № 580/2423/19
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року справа № 580/2423/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

представника позивача - Єрьоменка В.В. (за ордером),

представника відповідача - Каландирця А.В. (за довіреністю),

розглядаючи по суті у порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» (вул. Луценка, 12, м. Черкаси, 18007, далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.05.2019 №, №.

Ухвалою суду від 06.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.09.2019 замінено первинного відповідача Головне управління ДФС у Черкаській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Черкаській області ().

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства України. На думку позивача висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами, натомість у позивача наявні всі первинні бухгалтерські документи, які спростовують висновки контролюючого органу, що наведені в акті перевірки від 24.01.2019 №24/23-00-14-0205/41605852, а тому позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та наголосив, що позивач під час проведення перевірки надав контролюючому органу всі письмові докази, однак вони не були взяті до уваги відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмовий відзив на позов та зазначив, що за наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за грудень 2017 року, березень-липень 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ «Соя-Сервіс» складено акт перевірки та встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства України, у зв`язку з чим, на думку представника відповідача, контролюючим органом правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. За таких обставин представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» зареєстроване як юридична особа 21.09.2017 Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради, ідентифікаційний код 41605852.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області у період з 09.01.2019 по 17.01.2019 здійснено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за грудень 2017 року, березень-липень 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ «Соя-Сервіс», результати вказаної перевірки оформлені актом від 24.01.2019 №24/23-00-14-0205/41605852.

Вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6673561 грн.;

- п. п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2017 року, на суму 130068 грн.

За наслідками вищевказаної перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесені податкові повідомлення-рішення від 03 травня 2019 року:

- № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 8341951 грн. 25 коп.;

- № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2017 року в розмірі 130068 грн.

Позивачем оскаржено вищезазначені податкові повідомлення-рішення до ДФС України та за результатами розгляду скарги ДФС України прийняла рішення від 01.07.2019 №29663/6/99-99-11-04-01-25, яким податкові повідомлення-рішення від 03.05.2019 №, № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що питання, пов`язані з формуванням платником податкового кредиту, врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.156 п. 14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності, щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судом із матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Соя-Сервіс» укладено договір поставки від 11.12.2017 №16 на купівлю сільськогосподарської продукції (зародок кукурудзяний, соя). Також, між позивачем та ТОВ «Соя-Сервіс» укладено договір купівлі-продажу від 11.12.2017 №4 на купівлю сільськогосподарської продукції (олія та макуха соєва) та договір про відповідальне зберігання від 11.12.2017 №6.

Виконання вищевказаних договірних правовідносин між позивачем та ТОВ «Соя-Сервіс» підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, посвідченнями про якість на олію соєву, ветеринарними свідоцтвами, платіжними дорученнями, актами приймання передачі майна за договором відповідального зберігання майна.

Вказана сільськогосподарська продукції, яка придбана позивачем у ТОВ «Соя-Сервіс», у подальшому реалізована позивачем:

- ТОВ «Перше травня Комбікормовий завод», що підтверджується договором поставки від 15.12.2017 №ПТКЗ-101/2017, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, товарно-транспортними накладними;

- СТОВ «Світанок», що підтверджується договорами купівлі-продажу від 10.01.2018 №№2, 3, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, товарно-транспортними накладними;

- ТОВ «Березанська Птахофабрика», що підтверджується договором поставки від 26.01.2018 №5, видатковими накладними;

- ПП «Золотоніська Птахофабрика», що підтверджується договором поставки від 03.05.2018 №03/05-18, видатковими накладними;

- ТОВ «СП «Весна 21», що підтверджується договором поставки від 05.05.2018 №КПВ-20м, додатком №1 до договору поставки від 05.05.2018 №КПВ-20м, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей;

- ТОВ «Київський комбікормовий завод», що підтверджується договором поставки від 05.05.2018 №КПВ-21м, видатковими накладними, довіреністю на отримання цінностей;

- ТОВ «Ландгрейн», що підтверджується договором поставки від 06.07.2018 №06/07/2018-01, видатковими накладними, довіреністю на отримання цінностей;

- ТОВ «Золотоніський Торговий дім», що підтверджується договором поставки від 23.07.2018 №26, видатковими накладними, довіреністю на отримання цінностей;

Факт перевезення сільськогосподарської продукції, яка придбана позивачем у ТОВ «Соя-Сервіс» та реалізована вищевказаним контрагентам, підтверджується:

- укладеними між позивачем та ФОП ОСОБА_1 договором про надання послуг від 01.03.2018 №15, актом наданих послуг, товарно-транспортними накладними;

- укладеними між позивачем та ТОВ «Універсалпром ЛТД» договором транспортно-експедиторського обслуговування від 02.01.2018 №354-1, актами здачі-прийняття виконаних робіт, товарно-транспортними накладними;

- укладеними між позивачем та ПП ОСОБА_2 договором про надання послуг від 15.12.2017 №7, додатковою угодою №1, актами наданих послуг, товарно-транспортними накладними;

Таким чином, у товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» наявні всі первинні облікові та податкові документи, з якими Податковий кодекс України пов`язує право платника на формування податкового кредиту з ПДВ. Дані первинні документи не визнані недійсними, а тому вважаються належними доказами по справі.

Посилання відповідача на те, що наявність у позивача податкових та видаткових накладних не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з придбання ним сільськогосподарської продукції, оскільки його контрагент ТОВ «Соя-Сервіс» не мало можливості здійснити переробку сої на макуху та олію соєву через відсутність у ТОВ «Соя-Сервіс» господарських операцій з придбання такої сільськогосподарської продукції по ланцюгу постачання - не приймається судом до уваги, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та ТОВ «Соя-Сервіс», оскільки допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на формування податкових вигод.

Вищевказаний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.10.2019 у справі №814/1564/18.

Таким чином, всупереч вимогам Податкового кодексу України відповідач не спростував законність дій платника податків (позивача), а лише зазначив про ніби-то відсутність реальності господарських операцій позивача з контрагентом по ланцюгу постачання, тобто, фактично, контролюючим органом заміщено обов`язок спростування презумпції законності дій та рішень платника податків на обов`язок доводити податковому органу права на податковий облік певних операцій.

Відтак, доводи, викладені в акті перевірки, спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентом недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності»/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Частиною першою ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов`язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та ТОВ «Соя-Сервіс» і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагент позивача, як юридична особа, був внесений у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань і був зареєстрований платником податку на додану вартість.

Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 (заява №3991/03) дає змогу не допустити обмеження законного права платника податків на податковий кредит, віднесення певних сум до витрат, за умови реальності господарської операції, у випадку порушення його контрагентом та контрагентами такого контрагента податкової дисципліни. Вказаним Рішенням роз`яснено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги є надмірним тягарем для платника податку, що порушить справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, платник податків, який дотримується вимог податкового законодавства під час здійснення господарської операції та ведення бухгалтерського обліку, не повинен нести непомірний тягар стосовно обмеження права на податковий кредит у разі недотримання його контрагентом обов`язків, визначених податковим законодавством щодо сплати податків та ведення податкової звітності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 03.05.2019 №, №.

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 03.05.2019 №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» сплачений судовий збір в розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 21.11.2019.