Справа № 1140/3399/18
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року справа № 1140/3399/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з заявою до відповідача про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії на підставі заяв від 31 липня та 12 жовтня 2018 року і неправильного нарахування індивідуального коефіцієнта заробітної плати при перерахунку пенсії з 01 січня 2004 року.

Водночас просила суд зобов`язати Управління перерахувати з 01 січня 2004 року пенсію на підставі індивідуального коефіцієнта заробітної плати за 24 місяці роботи, виходячи з середньої заробітної плати з 01 грудня 1989 року по 30 листопада 1991 року, та доплатити додаткові кошти (а.с.30-34).

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги заяви.

ОСОБА_1 зазначила, що з 01 січня 2004 року відповідач перерахував пенсію, яка призначалась до цього часу, визначивши індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з урахуванням заробітної плати за 12 останніх місяців роботи.

Стверджує, що діюче законодавство зобов`язувало провести перерахунок з урахуванням заробітної плати за 24 останніх місяці праці.

Така помилка призвела до виплати пенсії у меншому розмірі.

Представник позивача зазначив, що до спірних правовідносин не поширюється строк звернення до суду, так як помилка допущена Управлінням.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.18-19, 71-73).

У судовому засіданні представник Управління пояснила, що позивач пропустила строк звернення до суду без поважних причин.

Зазначила, що пенсія перераховувалась з урахуванням заробітної плати за 12 останніх місяців, з якої призначали 24 грудня 1991 року.

Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с.179).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, 24 грудня 1991 року ОСОБА_1 набула статусу пенсіонера (а.с.142).

Встановлюючи розмір пенсії, використовувалась довідка про заробітну плату за період з грудня 1989 року по листопад 1991 року (24 місяці) (а.с.143).

Розмір пенсії склав 202 крб.

Для розрахунку пенсії бралась заробітна плата за останні 12 місяців праці (грудень 1990 року листопад 1991 року) (а.с.140-141, 145).

26 лютого 2004 року Управління перерахувало пенсію за період з 01 січня того ж року у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) (а.с.122-124).

Для розрахунку пенсії враховувалась заробітна плата за останні 12 календарних місяців праці (грудень 1990 року листопад 1991 року) (а.с.123).

Встановлено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,98523.

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, правонаступником якого стало Управління (а.с.80-89).

Правонаступництво є загальновідомим фактом.

ОСОБА_1 оскаржувала відмову у проведенні перерахунку пенсії за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2016 року з цих же самих підстав, що і зараз.

Суд відмовив у задоволенні позову, оскільки позивач не подала заяву про перерахунок пенсії встановленої форми, а також належним оформлену довідку про заробітну плату.

Суд не дав правову оцінку діям відповідача.

31 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління з заявою про перерахунок пенсії з 01 січня 2004 року, оформивши заяву належної форми (а.с.114).

Разом з заявою подала довідку про заробітну плату (архівна довідка) (а.с.116).

У довідці зазначено про заробіток за період з січня 1989 року по грудень 1991 року.

01 серпня 2018 року Управління прийняло рішення, яким відмовило у перерахунку пенсії (а.с.103).

У рішенні зазначено, що з наявних довідок у пенсійній справі вибрано найбільш вигідний період праці з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 0,73598.

Враховувалась заробітна плата за 60 календарних місяців страхового стажу.

Підстава відмови у перерахунку пенсії зменшення її розміру (зменшення індивідуального коефіцієнту заробітної плати).

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала повторну заяву про перерахунок пенсії (а.с.104).

25 жовтня 2018 року Управління знову відмовило у задоволенні заяви з цієї ж самої підстави (а.с.105).

За підрахунками позивача індивідуальний коефіцієнт заробітної плати у разі перерахунку пенсії за 24 місяці праці станом на 01 січня 2004 року складав 1,15455 (а.с.97).

За підрахунками Управління індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з цього ж дня за аналогічний період міг становити 1,02071 (а.с.172).

Збільшення індивідуального коефіцієнту заробітної плати веде до зростання розміру пенсії.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, пенсія ОСОБА_1 призначена 24 грудня 1991 року.

На той час на території України діяв Закон СРСР «Про державні пенсії» (далі Закон 2) від 14 липня 1956 року (в редакції 1985 року).

Приписами статті 53 Закону 2 встановлено, що пенсії обчислюються з середньомісячного фактичного заробітку.

Середньомісячний заробіток береться за 12 останніх місяців роботи або, за бажанням особи, яка звернулась за пенсією, за будь-які 5 років підряд з останніх 10 років перед зверненням за пенсією.

У матеріалах пенсійної справи відсутня заява позивача про обчислення пенсії за альтернативним порядком.

Отже, пенсія призначалась з урахуванням середнього місячного заробітку, який брався за 12 останніх місяців роботи.

З 01 січня 1992 року набрав чинності Закон України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон 3).

Приписами частини 1 статті 99 Закону 3 (в першій редакції) встановлено, що перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64-67 цього Закону.

Приписами частини 1 статті 65 Закону 3 визначено, що середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд

протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі.

Отже, з введенням в дію Закону 3 у державного орану, який адміністрував призначення пенсії на той час, виник обов`язок перерахувати пенсію ОСОБА_1 із середньомісячного заробітку за останні 24 місяці роботи.

Така можливість у держави існувала, оскільки пенсійна справа містила довідку про заробіток позивача з грудня 1989 року по листопад 1991 року.

Усі інші альтернативні порядки перерахунку пенсії застосовуються за волею пенсіонера, якщо це веде до збільшення розміру пенсії.

Матеріали пенсійної справи не містять заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за альтернативним порядком.

Отже, держава допустила порушення, не перерахувавши пенсію позивача з 01 січня 1992 року із середньомісячного заробітку за останні 24 місяці роботи.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон.

Приписами частин 1 та 2 статті 43 Закону (в першій редакції) встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Отже, мова йде не про дохід, з якого призначено пенсію вперше, а з якого раніше обчислено пенсію (останнє обчислення).

До набрання чинності Законом (01 січня 2004 року) у держави виник обов`язок перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 1992 року, врахувавши середньомісячний заробіток за останні 24 місяці роботи.

Тобто, врахувати середньомісячний заробіток за період з грудня 1989 року по листопад 1991 року.

Управління ж врахувало середньомісячний заробіток за 12 останніх місяців роботи (за період з грудня 1990 року по листопад 1991 року).

Таким чином, відповідач вчинив протиправно.

Порушення призвело до зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати, що доводиться розрахунками обох сторін.

Як наслідок ОСОБА_1 недоотримувала пенсію з 01 січня 2004 року.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про протиправність рішень Управління, якими позивачу відмовлено у задоволенні заяв про перерахунок пенсії.

Захист порушеного права полягає у зобов`язанні Управління провести перерахунок пенсії з урахуванням правового висновку суду за період з 01 січня 2004 року та виплатити додаткові кошти.

Такий спосіб обумовлений тим, що відповідач двічі безпідставно відмовив у задоволенні заяв про перерахунок пенсії.

Отже, позов належить задовільнити.

Щодо строку звернення до суду.

Приписами частини 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернулась до суду 12 грудня 2018 року (а.с.4-6).

Таким чином, дотрималась строку звернення до суду стосовно оскарження рішень відповідача від 01 серпня та 25 жовтня 2018 року.

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року здійснювався автоматично в силу приписів Закону.

Позивач недоотримувала пенсію з вини Управління.

Приписами частини 2 статті 46 Закону (діюча редакція) визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, не поширюється строк звернення до суду щодо недоотримання пенсії з вини органу, що призначає та виплачує її.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с.14).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01 серпня та 25 жовтня 2018 року, якими ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяв від 31 липня та 12 жовтня 2018 року про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року на підставі індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 24 місяці роботи, врахувавши заробітну плату за період з 01 грудня 1989 року по 30 листопада 1991 року, та доплатити додаткові кошти.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за січень 2004 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей