Справа № 320/4323/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м.Київ № 320/4323/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та з урахуванням заяви про збільшення позовним вимог просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо розгляду понад встановлений законодавством строк в три місяці заяви разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , з підстав визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та відсутності рішення на протязі трьох років;

визнати дію щодо прийняття рішення Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області від 16.10.2019 про відмову у задоволенні заяви про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 - протиправною та скасувати вказане рішення;

зобов`язати прийняти рішення по поданій 21.03.2019 до Іванківського РВ ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області заяві разом із доданими документами, громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України з підстав визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на умовах викладених в мотивувальній частині позову та оформити довідку про реєстрацію громадянином України.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідачем було прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття громадянства, однак на думку позивача дане рішення прийнято з порушення строку розгляду та вважає його таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права та обов`язки позивача щодо реалізації права набуття громадянства України.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Також направив до суду відзив на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких проти позову заперечує та вказує, що подані позивачем документи не підтверджують наявність фактів, якими закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Доха Держави ОСОБА_2 , звернувся 21.03.2019 до Іванківського PB ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», оскільки його сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Вищевказані матеріали були прийняті працівником Іванківського PB ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області відповідно до п. 93 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 (зі змінами, внесеними Указами Президента України від 27.06.2006 № 588/2006, від 19.08.2010 № 826, від 01.02.2012 № 46 та від 30.05.2012 № 367, від 29.03.2016 № 120/2016 та далі Порядок) де передбачено, що відділ міграційної служби в районі, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Подані заявником належно оформлені документи не пізніше як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до управління в області.

Пунктом 94 вищевказаного Порядку управління міграційної служби в області перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з яким Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Як вбачається з матеріалів справи, до матеріалів справи про оформлення набуття громадянства України згідно Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, були подані наступні документи: заява про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (форма 8, затверджена Наказом МВС України від 16.08.2012 № 715); зобов`язання про припинення іноземного громадянства (форма 10, затверджена Наказом МВС України від 16.08.2012 № 715); нотаріально засвідчена копія з перекладом на українську мову паспортного документа громадянина Ісламської Республіки Іран НОМЕР_1 , виданий 30.04.2016, дійсний до 01.05.2021, місце видачі - відділ поліції з питань імміграції та паспортів; нотаріально засвідчена копія з перекладом на українську мову свідоцтва про народження № 764/1989, видане 25.02.2019 Державою ОСОБА_2 ; копія повторного свідоцтва про народження громадянки ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданого 19.03.2019 Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (номер витягу 9 від 19.03.2019).

Відповідачем, під час опрацювання матеріалів справи було встановлено, що заявник надав повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де зазначено, батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , та 19.03.2019 внесені відомості про визнання батьківства на підставі заяви № 12-15.14-32 від 19.03.2019 та змінено прізвище батька з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 »: ім`я з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »; відомості про батька (по батькові) « ОСОБА_9 » на «інформація видалена».

Відповідач вказує, що стаття на підставі якої було видано свідоцтво застосовується виключно до дитини, а не до дорослої особи, яка на момент подачі заяви до Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (19.03.2019) є ОСОБА_3 .

У зв`язку з не підтвердженням наявність фактів, якими закон пов`язує набуття позивача громадянства України, Центральне міжрегіональне Управління ДМС у м. Києві та Київській області відмовило у задоволення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Вважаючи вказане рішення такими, що прийнято з порушенням строків визначених чинним законодавством та у зв`язку з його неправомірністю, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з такого.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III).

Так, відповідно до положень ст. 2, п. 2 ст. 6, ч. 1, 5, 8 ст. 8, ч. 6 ст. 9 Закону № 2235-III законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

запобігання виникненню випадків безгромадянства;

неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

визнання права громадянина України на зміну громадянства;

неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.

Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Разом з тим, Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 1 Порядку № 215 визначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку.

Відповідно до положень п. 5 Порядку № 215 заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Згідно з п. 24 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 Закону), подає:

заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктами 30 та 31 Порядку № 215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої народилися до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 Закону), подає документи, передбачені п.п. "а" - "в" п. 24 цього Порядку, а також: документ, що підтверджує факт народження рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої постійно проживали до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені п.п. "а" - "в" п. 24 цього Порядку, а також: документ, що підтверджує факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 95 Порядку № 215 визначено, що рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником.

Аналізом наведених положень законодавства, встановлено, що після звернення заявника із заявою, у даному випадку про оформлення набуття громадянства України, орган міграційної служби перевіряє відповідність поданих заявником документів вимогам законодавства України у строк, що визначений Порядком № 215.

Так, судом встановлено, що 21.03.2019 позивач звернувся до відділу міграційної служби в районі, однак спірне рішення прийнято лише 16.10.2019, що є порушенням вимог п. 95 Порядку № 215.

Щодо посилання відповідача на те, що ним проводилась перевірки відповідності поданих документів, у тому числі звернення за роз`ясненнями до органів юстиції, суд ставиться критично, оскільки до переліку прав та обов`язків комісії не відноситься отримання роз`яснення щодо внесення відомостей про визнання батьківства до актового запису про народження, оскільки безпосередню перевірку документів, що подаються для оформлення набуття громадянства провадить міграційний орган.

Отже, відповідачем порушено строк розгляду заяви позивача про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Також відповідач посилається на п. 94 Порядку № 215, в якому вказано, що територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

У своєму відзиві зазначає, що під час опрацювання матеріалів справи було з`ясовано, що позивач надав повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де зазначено, батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , та 19.03.2019 внесені відомості про визнання батьківства на підставі заяви № 12-15.14-32 від 19.03.2019 та змінено прізвище батька з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 »: ім`я з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »; відомості про батька (по батькові) « ОСОБА_9 » на «інформація видалена».

Державна реєстрація актового запису проводилася відповідно до ст. 126 Сімейного Кодексу України від 10.01.2002 № 2947-ІІІ (далі - СК України).

Згідно ч. 4 ст.і 144 СК України реєстрація народження дитини засвідчується свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI зазначає, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI закріплено, що за фактом державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

Так, 19.03.2019 Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у щлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

На думку відповідача, дана стаття застосовуються виключно до дитини, а не до дорослої особи, яка на момент подачі заяви до Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (19.03.2019) є ОСОБА_3 .

Таким чином, відповідач стверджує відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною, у зв`язку з чим відмови у оформленні набуття громадянства, однак суд не погоджується з такими твердженнями міграційного органу, оскільки ним у даному випдану перевищено повноваження якими він наділений.

Крім того, Законом № 2235-III та Порядком № 215 не встановлено вимог щодо наявності кровної спорідненості між особами, яка народилась на території України до 1991 року і особою, яка має намір набути громадянство України.

Таким чином дана обставина не впливає на факт наявності або відсутності факту спорідненості, з якими чинне законодавство пов`язує набуття особою громадянства.

Зокрема, із наданих відповідачу документів вбачається, що батьком позивача та ОСОБА_3 є одна особа Моголі ОСОБА_10 , про що зазначено в Повному витязі Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та який було надано позивачем разом із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Отже, відповідачу були надані документи, які підтверджують, що ОСОБА_3 є неповнорідною сестрою позивача, яка народилась до 24.08.1991 на території, яка стала територією України.

Водночас, відповідачем не надано доказів та судом не встановлено фактів, які б свідчили про подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не має права набути громадянство України.

Суд вважає за доцільне зазначити про те, що відповідач як орган державної влади мав право здійснити перевірку відповідної інформації, яка зазначена у вказаних документах, зокрема, наступним чином.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2398 органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції; виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 2398 державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного тану і про видачу з нього.

Державний реєстр актів цивільного стану громадян ведеться відділами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частинами 4-5 ст. 11 Закону № 2398 встановлено, що адміністратор Державного реєстру актів цивільного стану громадян здійснює заходи із створення і супроводження програмного забезпечення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, збереження та захисту бази даних, відповідає за його функціонування, надає безоплатний доступ до нього відділам державної реєстрації актів цивільного стану, забезпечує реєстрацію такого доступу та збереження відомостей про кожний доступ.

Порядок ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, зокрема, процедура створення та ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян визначений Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064 (далі - Порядок № 1064).

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку реєстр - єдина комп`ютерна база даних про акти цивільного стану, внесені до них зміни і доповнення, видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Реєстру;

держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру;

адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, яке здійснює заходи із створення і супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захисту бази даних Реєстру, відповідає за його функціонування, надає реєстраторам, а також у випадку, передбаченому законом, посадовим особам органів державної влади доступ до нього;

реєстратори - відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції;

витяг з Реєстру - документ, що видається фізичній чи юридичній особі реєстратором або посадовій особі органу державної влади шляхом безпосереднього доступу до Реєстру у випадках, передбачених законом, за затвердженими Мін`юстом формами.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20.08.2014 (далі - Положення №360), Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п. 7 Положення № 360 ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Пунктом 8 Положення № 360 встановлено, що ДМС під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

Отже, враховуючи наведені норми, суд звертає увагу на те, що відповідач мав можливість здійснити перевірку факту отримання свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , шляхом безпосереднього звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану, які здійснюють ведення Державного реєстру актів цивільного стану та мають безпосередній доступ до нього.

Однак, відповідач не надав суду жодних доказів того, що ним було вчинено будь-які дії з метою з`ясування обставин, які стали підставою для прийняття спріного рішення по заяві позивача, у звязку з чим, суд вважає, що рішення про відмову у задоволенні заяви про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області прийняти рішення по поданій 21.03.2019 до Іванківського РВ ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області заяві разом із доданими документами, громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України з підстав визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на умовах викладених в мотивувальній частині позову та оформити довідку про реєстрацію громадянином України, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьої статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

При цьому, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Питання щодо прийняття рішення про реєстрацію ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство" громадянином України за територіальним походженням віднесено виключно до компетенції Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області та не входить до компетенції суду.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, вважає що для належного та повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, та зобов`язати відповідача відновити порушене право позивача шляхом зобов`язання Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву від 21.03.2019 громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів суду правомірності своїх дій та прийнятого рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття позивача від 16.10.2019.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. (квитанції № 57278 від 12.07.2019 та № 33307 від 19.08.2019), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо розгляду понад встановлений законодавством строк, а саме три місяці, заяви разом із поданими документами громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області від 16.10.2019 про відмову у задоволенні заяви про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне Управління ДМС у м. Києві та Київській області () повторно розглянути заяву від 21.03.2019 громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.