Справа № 569/19059/19
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил, в якому просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0393/20400/19 від 30.08.2019 року, винесену заступником начальника Рівненської митниці ДФС відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МКУ

2. Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивач вказує, що фактичне виконання оскаржуваної вимоги за час розгляду справи у суді призведе до того, що у випадку задоволення його позовних вимог та скасування вимоги, доведеться докласти значних зусиль та понести витрати для повернення стягнутих з нього коштів. Позивач вважає, що встановлення такого виду заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку до вирішення судом спору у даній справі відповідає предмету позову.

Ухвалою Рівненського міського суду від 09 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

18 листопада 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову по справі № 569/19059/19 шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 60162417 за виконавчим документом (постановою Рівненської митниці ДФС №0393/20400/19 від 30.08.2019 року) та зупинення дію постанови головного державного виконавця Стариченко І.С. у виконавчому провадженні № 60162417 про розшук майна боржника від 05.11.2019 року.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Вивчивши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

В контексті наведених правових норм вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, вказані підстави є оціночними, а тому суд в кожному окремому випадку повинен виходити з конкретних доказів наданих позивачем на підтвердження своїх доводів.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Так, позивач просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 60162417 за виконавчим документом (постановою Рівненської митниці ДФС №0393/20400/19 від 30.08.2019 року) та зупинити дію постанови головного державного виконавця Стариченко І.С. у виконавчому провадженні № 60162417 про розшук майна боржника від 05.11.2019 року.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу неможливості виконання судового рішення по справі в майбутньому, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Так, відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 названого Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи будуть вони порушені в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення буде фактично вирішенням справи по суті до ухвалення рішення в даній справі, що суперечить меті застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача, оскільки вказаним обставинам правова оцінка буде надана судом під час судового розгляду адміністративної справи.

Також, суд звертає увагу, що на сьогоднішній день існує процедура щодо повернення коштів, сплачених (стягнутих) на користь Державного бюджету України в разі скасування рішення, на підставі яких вони були сплачені, стягнуті.

На підставі вищевикладеного, позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина