Справа № 200/9642/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. Справа№200/9642/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі відповідач) про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 02 квітня 2019 року по день ухвалення судового рішення з розрахунку середньоденної заробітної плати 2278,37 грн. Також позивач просив суд допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 квітня 2019 року позивача звільнено з посади судді Слов`янського міськрайонного суду, однак в порушення положень Кодексу Законів про Працю України відповідач при звільненні не здійснив виплату всіх належних сум, зокрема, згідно наказу голови суду та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

27 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, по-перше, що наказ від 02 липня 2019 року №6-к, який є підставою для проведення перерахунку та виплати коштів, винесений та отриманий після звільнення позивача та проведення з ним остаточного розрахунку відповідно до наказу голови суду від 01 квітня 2019 року №4-к. А отже, в діях управління відсутня протиправність, оскільки проведення виплати згідно із вказаним наказом сталось із запізненням через несвоєчасне направлення його на адресу. По-друге, відповідно до порядку виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанови КМУ № 845 від 03 серпня 2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», виконання рішень судів має здійснюватись органом Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів». Враховуючи вищенаведене та те, що вказана бюджетна програма та відповідний кошторис не доведені, ТУ ДСА України в Донецькій області не має можливості виконати рішення суду. Отже, остаточний розрахунок був проведений при звільненні на підставі наказу від 01 квітня 2019 року №4-к своєчасно і в повному обсязі.

12 вересня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що наказ від 02 липня 2019 року № №6-к не міг винесений раніше, оскільки рішення Донецького окружного адміністративного суду ще не набуло законної сили на той час. Крім того, відповідачем було зроблено лише перерахунок надбавки за вислугу років за період з 13 вересня 2018 року по 01 квітня 2019 року та здійснено відповідну виплату.

16 вересня 2019 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача зазначив, що згідно листа в.о. голови Слов`янського міськрайонного суду від 03 вересня 2019 року, наказ від 02 липня 2019 року №6-к було винесено із запізненням через дії головного спеціаліста по роботі з персоналом суду. Крім того, представник відповідача зазначив, що стягнення коштів, присуджених рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року має проводитись в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

06 листопада 2019 року через канцелярію суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

Позивач та представник відповідача, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що указом Президента України від 31 серпня 2004 року № 1026/2004 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

14 грудня 2004 року позивачем прийнято присягу судді.

Постановою Верховної Ради України від 14 квітня 2010 року, ОСОБА_1 обраний на посаду судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області безстроково.

29 травня 2012 року Вища Рада Юстиції прийняла рішення № 748/0/15-12 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за порушення присяги.

05 липня 2012 року Верховна Рада України прийняла постанову № 5126-У1 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у зв`язку з порушенням присяги.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання постанови від 05 липня 2012 року № 5126-У1 незаконною.

Не погодившись із зазначеним рішенням Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2012 року, у лютому 2013 року ОСОБА_1 подав до Європейського суду з прав людини заяву проти України.

19 січня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Куликов та інші проти України", зокрема і за заявою ОСОБА_1 № 15073/13, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

У травні 2017 року позивач звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), у якій просив скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2012 року та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду України від 07 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2012 року скасовано, постановлено справу передати на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Рішенням колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 01 лютого 2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18), позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання постанови незаконною - задоволено частково, визнано протиправною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 05.07.2012 року № 5126-УІ "Про звільнення судді".

12 вересня 2018 року наказом Голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 12-к скасовано наказ від 13.07.2012 року № 13-к про відрахування судді ОСОБА_1 13 липня 2012 за штату Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у зв`язку з порушенням присяги; наказано вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до виконання обов`язків судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з 13 вересня 2018 року; продовжено виплачувати ОСОБА_1 раніше встановлену щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60 % посадового окладу як такому, що має стаж роботи станом на 16 липня 2012 року 28 років 07 місяців 06 днів; наказано відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17 липня 2012 року.

Підставами для винесення зазначеного наказу Голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2018 року № 12-к, була заява ОСОБА_1 , Рішення Верховного Суду України від 01 лютого 2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18) та Рішення Європейського суду з прав людини з заявою ОСОБА_1 № 15073/13 від 19 січня 2017 року. Однак, заробітна плата за час вимушеного прогулу не була виплачена у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (, адреса місцезнаходження: м.Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2), третя особа: Державна судова адміністрація України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року включно, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області () здійснити сплату єдиного соціального внеску з нарахованої ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року включно.

01 квітня 2019 року наказом Голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №4-к згідно рішення Вищої Ради Правосуддя від 14 березня 2019 року №757/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України», пункту 4 статті 24, статті 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 24 Закону України «Про відпустки» відраховано ОСОБА_1 , суддю Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за вчинення істотного дисциплінарного проступку та наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 13 вересня 2018 року по 01 квітня 2019 року тривалістю 1 робочий день.

Наказом Голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року №6-к внесено зміни до наказу від 12 вересня 2018 року «12-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 », а саме викладено пункт 5 в такій редакції: «5. Взяти до уваги, що суддя Неминущій Г.Л. має щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу як таких, що має стаж роботи на посаді судді станом на 13 вересня 2018 року 34 роки 3 місяці 2 дні», та наказано відділу платного-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити ОСОБА_2 виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, 3 17 липня 2012 року по 12 вересня 2018 року у відсотках: з 17 липня 2012 року по 09 червня 2014 року 29 років 11 місяців 29 днів, 60 відсотків; з 10 червня 2014 року по 12 вересня 2018 року 34 роки 3 місяці 2 дні, 70 відсотків.

18 червня 2019 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17 лютого 2012 року по 12 вересня 2018 року та здійснити сплату єдиного соціального внеску з нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу за весь зазначений період.

Відповідач листом від 16 липня 2019 року №05/1092/19-вих повідомив, що порядком виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», відповідно до яких виконання рішень судів має здійснюватись органом Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів». Враховуючи вищенаведене та те, що вказана бюджетна програма та відповідний кошторис не доведені, ТУ ДСА України в Донецькій області не має можливості виконати рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання суддів.

Статтею 98 Кодексу законів про працю України встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно - правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно із статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що заробітна плата за час вимушеного прогулу у період з 17 липня 2012 року по 12 вересня 2018 року позивачу не виплачена.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Тобто, виходячи з наведених вимог законодавства всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена нормами КЗпП України відповідальність.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року та від 01.03.2018 року у справах № 806/535/16 та № 806/1899/17.

З урахуванням того, що позивача було звільнено 01 квітня 2019 року, а заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 17 липня 2012 року по 12 вересня 2018 року позивачу не виплачена, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню з 02 квітня 2019 року по день прийняття даного рішення суду.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи довідки Державної судової адміністрації в Донецькій області №1221 від 22 липня 2019 року, за 2 останні місяці перед звільненням позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 97 791,00 грн. (лютий 2019 року 48985,50 грн. та березень 2019 року 48985,50 грн.), а відтак середньоденна заробітна плата, з урахуванням кількості робочих днів за повні календарні місяці (лютий 2019 року 20 днів та березень 2019 року 20 днів) становить 2 444,78 грн.

Суд зазначає, що згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2018 року №78/0/206-18 про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік, кількість робочих дней становить: квітень - 21 день, травень - 21 день, червень - 18 днів, липень - 23 дні, серпень - 21 день, вересень 21 день, жовтень - 22 дні, листопад - 21 день.

Таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає до стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області становить: 366 717 грн. (150 днів, з яких квітень-20 днів , травень-21 день, червень-18 днів, липень-23 дні, серпень-21 день, вересень-21 день, жовтень-22 дні, листопад-4 дні * 2 444,78 грн.).

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні задовольнити повністю.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (місцезнаходження: м. Слов`янськ, вул. Добровольського,2, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 02 квітня 2019 року по 06 листопада 2019 року у розмірі 366 717 (триста шістдесят шість тисяч сімсот сімнадцять) гривень.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 06 листопада 2019 року.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко