Справа № 160/7586/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2019 року Справа № 160/7586/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
У серпні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невиплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на його користь за період з 20.12.2016 р. по 14.05.2017 р.; зобов`язати відповідача виплатити на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 р. по 14.05.2017 р. у сумі 20 987,90 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 15.05.2017 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області виданий наказ № 161 о/с, яким було скасовано наказ від 19.12.2016 р. № 357 о/с в частині його звільнення та поновлено його на службі з 19.12.2016 р. Разом з тим, ГУНП в Дніпропетровській області на сьогоднішній день не виплатило йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2016 р. по 15.05.2017 р., чим порушує його право на оплату праці та, в тому числі, фактично не виконує судове рішення від 27.02.2018 року по справі № 804/9017/16.
Ухвалою суду від 12.08.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 30.08.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 р. визначений у постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 р. по справі №804/9017/16 та складає 10 046,13 грн. Відповідно до довідки УФЗБО ГУНП від 29.08.2019 р. №1042 позивачу вже нараховано та виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за вказаний період, відповідно до рішення суду та довідки УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області, в сумі 10 046,13 грн.
Щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 20 987,90 грн., на підтвердження яких позивач надав довідку, то вона не містить дати складання та реєстрації, а дата вказана на копії довідки проставлена кульковою ручкою невідомою особою. Крім того, відповідно до довідки УФЗБО ГУНП від 29.08.2019 р. №12/1305, довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 канцелярією УФЗБО ГУНП з 16.05.2017 р. до теперішнього часу не реєструвалася. Таким чином, довідка, надана позивачем про нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 20 987,90 грн. за період нарахування та виплати грошового забезпеченню з 20.12.2016 р. по 15.05.2017 р. не відповідає вимогам чинного законодавства. Тому не є належним та допустимим доказом, у зв`язку з чим не може бути врахована при прийнятті рішення судом. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 24 вересня 2007 року.
Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 року № 1 о/с "Щодо особового складу", згідно з пунктом 9 та 12 розділу XI Закону України "Про національну поліцію", позивач був прийнятий поліцейським Новомосковського відділу поліції, та йому присвоєно спеціальне звання "старший сержант поліції".
Згідно з Законом України "Про Національну поліцію" наказом від 19.12.2016 року № 357 о/с ОСОБА_1 звільнено за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність).
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року по справі № 804/9017/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії №25 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області оформлене протоколом ОП № 15.00035667.0069643 від 13.09.2016 року та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", стосовно ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року № 357 о/с про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського Новомосковського відділу поліції зі служби в поліції;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського Новомосковського відділу поліції з 19 грудня 2016 року;
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19 грудня 2016 року по 27 лютого 2017 року включно.
15.05.2017 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області виданий наказ № 161 о/с, яким було скасовано наказ від 19.12.2016 р. № 357 о/с в частині звільнення позивача та поновлено його на службі з 19.12.2016 р.
Позивач пов`язує порушення своїх прав з бездіяльністю відповідача щодо невиплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2016 р. по 14.05.2017 р.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
02 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності 07 листопада 2015 року.
Частиною 1 ст.1 Закону № 580-VІІІ встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Так, пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 р. №114, яке відповідно до перехідних і прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію" є чинним на даний час, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", чинність якої поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Як видно з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 р. по справі №804/9017/16, зокрема зобов`язано стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 включно р.
Так, вказаною постановою суду від 27.02.2018 р. у справі №804/9017/16 вже встановлено час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 р. включно.
Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Крім того відповідно до п.1 постанови КМУ від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п.6 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 р. №260, поліцейським звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку із визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу виплачуються всі види грошового забезпечення, які їм були визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Таким чином, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 р. визначений у постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 р. по справі №804/9017/16 та складає за даними відповідача - 10 046,13 грн.
Відповідно до довідки УФЗБО ГУНП від 29.08.2019 р. №1042 ОСОБА_1 вже нараховано та виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 р. відповідно до зазначеного судового рішення та довідки УФЗБО ГУНП в сумі 10 046,13 грн., а тому відсутня з боку відповідача бездіяльність.
Щодо позовних вимог позивача по виплаті йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу саме в сумі 20 987,90 грн., на підтвердження яких останній надав довідку, суд зазначає на таке.
Так, оформлення документів, зокрема довідок, в державних установах здійснюється відповідно до Розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних установах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р. №1000/5, відповідно до п.11 ч.1 Розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних установах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р. №1000/5, оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування мають відповідати пп.4.1 п.4 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55 та мати відповідні реквізити: 11 - дата документа; 12 - реєстраційний індекс документа.
Відповідач у відзиві на позов також зазначив, що відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - УФЗБО ГУНП) про грошове забезпечення поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 від 16.05.2017 р. позивачу нараховано грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 20 987,90 грн., однак вказана довідка не містить дати складання та реєстрації, а дата вказана на копії довідки проставлена ручкою невідомою особою. Крім того, відповідно до довідки УФЗБО ГУНП від 29.08.2019 р. №12/1305, довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 канцелярією УФЗБО ГУНП з 16.05.2017 р. до теперішнього часу не реєструвалася.
Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 74 КАС України, докази повинні бути допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.
Таким чином, що довідка, надана ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 20 987,90 грн. за період нарахування та виплати грошового забезпеченню з 20.12.2016 р. по 15.05.2017 р. не відповідає вимогам чинного законодавства.
Отже позовна вимога щодо стягнення з ГУНП грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 20 987,90 грн. є також необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе у задоволенні позову відмовити повністю, з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Кучма