Справа № 214/5648/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5648/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Ткаченка Дениса Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.07.2019 року звернувся до суду з позовом, 19.08.2019 року було надано уточнений позов, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕАВ №1349302 від 21.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі лейтенантом поліції Ткаченком Д.В.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач вказав, що 21.07.2019 року інспектором ОСОБА_3. була складено постанова серія ЕАВ №1349302 про накладення адміністративного стягнення відносно нього. Згідно постанови: 21.07.2019 року о 09-59 год. водій ОСОБА_1 перед нерегульованим пішохідним переходом не зупинився, коли водії інших транспортних засобів, що рухались по сусіднімсмугам зупинились для того, щоб пропустити пішохода та проїхав пішохідний перехід. Бодікамера НОМЕР_1 , чим порушив п. 18.4 ПДР України. Вважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, а дії інспектора при її винесенні є протиправними, так як інспектор не дотримався вимог ст. 280 КУпАП. Крім того, він керуючи транспортним засобом перед нерегульованим пішохідним переходом, зменшив швидкість. Пішохід знаходився на тротуарі тому необхідності зупинятися не було. Також, в адміністративних правах про протиправність рій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування покладається на відповідача.

Позивач правом присутності не скористався, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та задоволенні позову наполягає, просить його задовольнити.

Відповідач - інспектор ПП ОСОБА_3 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що під час патрулювання 21.07.2019 року у м. Кривому Розі по пр. Гагаріна було помічено, транспортний засіб «Шевролет Авео» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не зупинився та не наав перевагу пішоходу, що рухався по вказаному переходу, чим порушив п. 18.4 ПДР України. Даний транспортний засіб було зупинено. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил проїзду пішохідних переходів та застосовано до позивача адміністративне стягнення штраф 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1349302 від 21.07.2019 року. Позивачу було роз`яснено його права, право і порядок, строки оскарження постанови Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розглядати адміністративну справу без його участі (а.с. 19-23).

Позивач надав відгук на відзив в якому зазначив, що згідно відео файлу №2019_0721_095702_1 наданого відповідачем, транспортний засіб ВАЗ 210 д.н.з. НОМЕР_3 (інші транспортні засоби, які рухались за ним), який рухався по першій смузі, пропускав пішохода, який рухався по пішохідному переходу зліва на право. Він керуючи легковим транспортним засобом з причепом, рухаючись по другій смузі та для цього пішохода не створив перешкоду, так як він рухався вже по першій смузі лишаючи пішохідний перехід. Інший молодий чоловік рухався по узбіччю в бік нерегульованого пішохідного переходу. Таким чином, потреби у зупиненні транспортного засобу перед нерегульованим переходом у позивача е вбачається.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України,у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що інспектором полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області лейтенантом поліції Ткаченко Д.В. 21.07.2019 року винесена постанова серії ЕАВ №1349302 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп.

Згідно з оскаржуваної постанови, 21.07.2019 року приблизно о 09-59 годин в м. Кривий Ріг, по вул. Гагаріна водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 перед нерегульованим пішохідним переходом не зупинився, коли водії інших транспортних засобів, що рухались по сусідніх смугах зупинились для того, щоб пропустити пішохода та проїхав пішохідний перехід (а.с. 3).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною постанову позивач звернувся до суду.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Приписами п. 18.4 ПДР України передбачено, що перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водій інших транспортних засобів, що рухався по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись , що на пішохідному переході немає пішоходів. Для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, позивач посилався, що він порушення не допускав та знизив швидкість руху перед пішохідним переходом, а пішохід знаходився на тротуарі. Вказані пояснення зафіксовано на відеозаписі з бодікамери на диску DVD-R (запис №, час запису 10:00 год. та 10:15 год.). Натомість такі доводи позивача суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, в той час як правомірність своїх дій та дійсність факту допущеного ОСОБА_1 порушення вимог п.18.4 ПДР України, а саме перед нерегульованим пішохідним переходом не зупинився та не надав перевагу пішоходу, який рухався по вказаному переходу.

Так, оглядом наданого відповідачем відеозапису на диску DVD-R «2019_0721_095702_1» встановлено, що автомобіль марки Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 під керування позивача перед нерегульованим пішохідним переходом не зупинився та не пропустив пішохода, коли інші транспортні засоби на сусідній смузі одного руху зупинились та пропускали пішохода, який рухався на пішохідному переході.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України відповідачем зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор також надавав його для перегляду позивачеві на місці зупинки транспортного засобу, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, відповідач під час оформлення матеріалів попереджав про здійснення відео фіксації розгляду справи, а також надав відео доказ вчиненого позивачем правопорушення позивачу для огляду запис, позивачеві було роз`яснено причину зупинки та права, надано право скористатись правовою допомогою.

Таким чином, аналізом відеозапису, на яких чітко зафіксовано, що регульований пішохідний перехід проїхав не пропустивши пішохода, який вже переходив пішохідний перехід, коли інші транспортні засоби зупинились. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про беззаперечність доведення факту допущення ним порушення п.18.4 ПДР України.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання неправомірною постанови, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст. 371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Ткаченка Дениса Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Повне рішення суду складено та підписано 18.11.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь