Справа № 560/1761/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1761/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

19 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №28/03 від 28.11.2018 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з 08.06.2018, зарахувавши до стажу роботи при призначенні пенсії період роботи з 28.10.1978 по 31.12.1999 та з 03.03.2000 по 29.07.2002.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що при подачі позивачем заяви про призначення/перерахунок пенсії жодних довідок про заробітну плату, про роботу, які б підтверджували трудовий стаж додатково позивачем до Головного управління надано не було. Крім того, звертає увагу на те, що згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 11.01.1999 року позивач значиться, як ОСОБА_1 . Однак, судом першої інстанції проігноровано, що згідно первинних документів, які знаходяться на збереженні в архівній установі, щодо підтвердження факту роботи позивача в Хмельницькому обласному спеціалізованому автопідприємстві "Транссільгосптехніка" за 1980-1986 роки та за 1988-1994 роки позивача зазначено по батькові не повністю ( ОСОБА_1 ), що не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 .

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 304 КАС України.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши при цьому усі необхідні документи.

Рішенням від 28.11.2018 року №28/03 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Згідно наданої відповіді від 21.12.2018 року №40701/03, позивачу до 25-річного стажу не зараховано період роботи з 28.10.1978 по 31.12.1999 року у Хмельницькому обласному спеціалізованому автопідприємстві "Транссільгосптехніка" (згодом Чорноострівське АТП "Транссільгосптехніка", ВАТ "Автомобіліст", оскільки в первинних документах, які знаходяться на збереженні в архівній установі не зазначено по батькові ( ОСОБА_1 ). Крім того, до страхового стажу не враховано періоди роботи з 03.03.2000 по 29.07.2002 на підприємстві "Фортуна - Плюс", оскільки робота на даному підприємстві не підтверджена первинними документами. На збереження до архівної установи первинні документи зазначеного підприємства не передавалися.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи про прийняття та звільнення з роботи позивача посвідчено печаткою підприємства та підписами відповідальних осіб та у відповідності до вимог Інструкції №58 про порядок ведення трудових книжок працівників.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІУ, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 7 Закону №1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Оцінюючи доводи апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Порядок ведення трудових книжок працівників регулює Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993 року.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 05.01.1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Так, в матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача від 10.11.1978 року та встановлено у ній наступні записи: 28.10.1978 - прийнятий водієм 3-го класу на автомобіль ГАЗ-52 (наказ №149 від 28.10.1978 в Хмельницьке обласне спеціалізоване автопідприємство "Промсільгосптехніка" (пізніше - ВАТ "Автомобіліст"); 31.12.1999 - звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (наказ №64 від 31.12.1999; 03.03.2000 - прийнятий водієм на ПП "Фортуна-Плюс" (наказ № 4 від 03.03.2000); 29.07.2002 - звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (наказ №9 від 29.07.2002). Записи про прийняття та звільнення з роботи позивача посвідчено печаткою підприємства та підписами відповідальних осіб а також у відповідності до Інструкції №58.

Крім того, до заяви про призначення пенсії позивач також додав архівну довідку про заробітну плату № 855 від 18.10.2018 року за період роботи з березня 1980 по листопад 1986 року, архівну довідку № 854 від 18.10.2018 року за період роботи з серпня 1988 по грудень 1993 року. Також позивачем додаю архівну довідку № 57 від 29.01.2019 року, яка підтверджує те, що іншої особи з аналогічним прізвищем та ім`ям у відомостях про заробітну плату не зазначено.

Водночас, позиція відповідача про те, що при подачі позивачем заяви про призначення/перерахунок пенсії жодних довідок про заробітну плату, про роботу, які б підтверджували трудовий стаж додатково позивачем до Головного управління надано не було, належним чином оцінена судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення і доводи апеляційної скарги не містять належних аргументів, які б спростовували протиправність такого висновку відповідача.

Більше того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а (адміністративне провадження №К/9901/44334/18), в яких суд касаційної інстанції зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Так, подані позивачем документи до заяви підтверджують його право на призначення пенсії, а відтак право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, в зв`язку із цим відсутні підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком. Трудова книжка позивача містить записи про періоди роботи позивача з 28.10.1978 по 31.12.1999 року та з 03.03.2000 по 29.07.2002 року з відповідними печатками підприємств та підписами уповноважених на те осіб, а тому ці періоди підлягають зарахуванню до загального трудового стажу позивача.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані позивачем документи до заяви підтверджують його право на призначення пенсії, а відтак відповідач не мав належних правових підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.