Справа № 200/9018/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. Справа№200/9018/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, в якому просить суд:

- визнати незаконними та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні їй допомоги при народженні дітей;

- визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дітей на сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити виплату позивачу державної допомоги при народженні дітей за її заявою від 24 червня 2019 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона має місце постійної реєстрації у м. Горлівка Донецької області; ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходячись у м. Горлівка народила сина ОСОБА_2 . Українське свідоцтво про народження дитини позивач отримала у травні 2014 року. У травні 2014 року позивач подала документи до органу соціального захисту населення для призначення допомоги при народженні дитини, сина ОСОБА_2 , яка була призначена але не виплачена.

29 грудня ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач, знаходячись у м. Горлівка, народила другу дитину ОСОБА_3 . Українське свідоцтво про народження дитини позивач отримала в січні 2018 року. У червні 2019 року позивач разом із дітьми перемістилась до м. Торецьк Донецької області та отримала в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк довідки внутрішньо переміщених осіб на себе та дітей. В червні 2019 року звернулася до відповідача для призначення їй допомоги при народженні дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , але спеціалістом управління при прийомі документів їй було повідомлено про те, що із відповідною заявою вона мала звернутись протягом 12-місячного строку з дня народження дітей, тому в призначенні допомоги буде відмовлено.

Також у позові зазначено, що відповідного письмового рішення про відмову у призначенні їй допомоги при народженні дитини вона так і не отримала.

2 липня 2019 року позивач звернулася до відповідача із письмовим запитом про підстави не призначення їй допомоги, та отримала відповідь, в якій вказано, що державна допомога при народженні дитини призначається за умови звернення за її призначенням не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини (а.с. 4-6).

У наданому суду відзиві на позов відповідач зазначив про правомірність відмови позивачу у призначенні їй допомоги при народженні дитини, обґрунтовуючи це наступним.

24 червня 2019 року позивач звернулася до Управління з питання оформлення допомоги при народженні дитини відповідно до Закону Про державну допомогу сім`ям з дітьми, надавши власноруч заповнену заяву, до якої додала копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час прийому документів у позивача спеціалістом Управління було роз`яснено ОСОБА_1 , що на допомогу при народженні дітей вона вже не має права.

Після прийняття від позивача заяви про призначення соціальної допомоги, спеціалістом Управління було зроблено запит до Донецького обласного державного Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на надання електронних особових справ. Останнім, в свою чергу, на підставі отриманого запиту було зроблено запит до Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Мінсоцполітики України» та 3 липня 2019 року отримано відповідь від цього центру, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримувала допомогу при народженні дитини: згідно протоколу вивантаження даних та атестата № 6, який додався до листа, допомога при народженні дитини виплачена позивачці по 31 грудня 2014 року. Згідно копій документів, які додані позивачкою до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Центрально-Міському управлінні праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну - 72 місяців рівними частинами. Таким чином допомога при народженні першої дитини складає 30 960 грн.

Таким чином, позивач отримала допомогу за періоди: з 1 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року - у розмірі 10 320 грн (одноразовий 10-ти кратний розмір), з 1 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року 6 880 грн (у розмірі 860 грн щомісяця). Загальна сума сплаченої позивачу допомоги при народженні її дитини за період з 1 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року склала 17 200,00 грн.

24 червня 2019 року позивачу було направлено повідомлення на адресу її фактичного місця перебування, зазначеного у довідці від 24 червня 2019 року про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу, про відмову в наданні допомоги при народженні дитини з роз`ясненням порядку надання такої допомоги.

Також у відзиві зазначено, що відповідач є державною неприбутковою, бюджетною організацією, яка підпорядкована органу місцевого самоврядування, що утримується за рахунок коштів міського бюджету та власних фінансових надходжень не має, тому сплатити судові витрати по справі не в змозі (а.с. 30-33).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою суду відстрочено позивачці сплату судового збору до вирішення справи по суті (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 53).

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 58).

Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року судом вирішено проводити подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 жовтня 2019 року; цією ж ухвалою суду зобов`язано відповідача надати додаткові докази по справі (а.с. 61).

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14 листопада 2019 року (а.с. 74).

14 листопада 2019 року позивач до судового засідання не з`явилась, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялась судом належним чином. Одночасно при подачі позовної заяви ОСОБА_1 заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутністю (зв. бік а.с. 6).

Представник відповідача 14 листопада 2019 року до суду не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання Управління повідомлялось судом належним чином. В матеріалах справи містяться заяви відповідача від 12 вересня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року, в яких останній просить суд розгляд справи проводити без участі представника Управління (а.с. 57, 65).

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ; місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 (а. с. 12, 15).

Відповідач, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, , місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1, є органом державної влади (а.с. 26-27).

Як встановлено судом за матеріалами справи позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 народила у м. Горлівці Донецької області сина ОСОБА_2 , про що Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 13 травня 2014 року видано свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 (а.с. 13).

Рішенням Центрально-Міського управління праці та соціального захисту населення м. Горлівки від 4 червня 2014 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року у сумі 10 320, 00 грн, з 1 травня 2014 року по 30 квітня 2016 року в сумі 860,00 грн (щомісячно) (а.с. 18).

Як встановлено на підставі матеріалів справи призначена ОСОБА_1 допомога при народженні сина була сплачена їй за період з квітня по грудень 2014 року в загальній сумі 17 200,00 грн: з 1 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року - у розмірі 10 320 грн (одноразово у 10-ти кратному розмір від прожиткового мінімуму), з 1 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року 6 880 грн (у розмірі 860 грн щомісяця) (а.с. 18, 76-81).

ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач народила у м. Горлівці Донецької області доньку ОСОБА_3 , про що Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 30 січня 2018 року видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 14).

24 червня 2019 року позивач в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області отримала довідки внутрішньо переміщених осіб на себе, сина та доньку за №№ 1421-, НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а.с. 15-17).

Також 24 червня 2019 року позивачем було подано до відповідача заяву за № 1058 про призначення допомоги при народженні дитини, що підтверджується відповідною розпискою відповідальної особи управління праці та соціального захисту населення. Як слідує з власноруч написаної розписки позивача на зворотному боці цієї заяви, позивач надала зазначену заяву для призначення їй допомоги при народженні доньки, ОСОБА_7 , зокрема, у цій розписки ОСОБА_1 вказала, що ані вона, ані її чоловік за допомогою при народженні дитини в інших містах України не звертались (а.с. 37-38).

Розпорядженням відповідача від 24 червня 2019 року визначено не призначати ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини із посиланням на ст. 11 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми (а.с. 35).

Повідомленням про відмову в наданні державної допомоги сім`ям з дітьми від 24 червня 2019 року № 08/3-02049 позивача сповіщено про прийняття рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , у зв`язку із пропуском 12-ти місячного строку звернення із заявою про її призначення, та про відмову в поновленні виплати допомоги на дитину ОСОБА_2 , у зв`язку із не зверненням позивачки із відповідною заявою про відновлення такої виплати протягом 12-ти місячного строку (а.с. 24, 36).

25 червня 2019 року Управлінням надіслано до Обласного державного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат запит на надання електронної особової справи ОСОБА_1 , у відповідь на який 3 липня 2019 року отримано електронну особову справу ОСОБА_1 як одержувача допомоги при народженні дитини (у вигляді електронного файлу), під час вивантаження даних електронної справи було сформовано протокол вивантаження даних та атестат № 6 від 8 липня 2019 року, згідно якого допомога при народженні дитини призначена ОСОБА_1 та виплачена по 31 грудня 2014 року. Також у вищевказаному атестаті зазначено, що позивачку знято з обліку з 1 січня 2015 року (а.с. 47-51, 76-81).

2 липня 2019 року представником заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , надіслано адвокатський запит до відповідача про роз`яснення підстав відмови в призначенні позивачу допомоги на доньку та сина (а.с. 20-21).

5 липня 2019 року відповідач надіслав представнику заявника відповідь на запит, в якому повідомив про те, що позивач пропустила 12-ти місячний строк звернення із заявою за призначенням допомоги при народженні доньки, а із заявою про поновлення виплати допомоги на сина не зверталась взагалі (а.с. 22-23).

Будучи не згодною із відмовою у призначенні їй допомоги при народженні дитини позивач звернулась до суду із даним позовом (а.с. 4-6).

При вирішенні справи по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України Про державну допомогу сім`ям з дітьми від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з ч. 1 ст. цього Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у ст. 11 цього Закону.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами ст. 11 Закону № 2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини, подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Згідно п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми виплата допомоги при народженні дитини поновлюється у разі, якщо особа що фактично здійснює догляд за дитиною, звернулась протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 4 лютого 2009 року).

Суд погоджується із відповідачем, що позивач звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини (доньки) із пропуском строку, встановленого Законом № 2811-XII та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім цього, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів саме дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16, висновок якого відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що відповідачем відмовлено у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини доньки, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, тобто, протиправно.

Відповідно, таке рішення (оформлене у вигляді повідомлення про відмову в наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, а.с. 24) підлягає скасуванню - в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні її доньки, ОСОБА_7 .

Згідно ч. 3 ст. 245 та враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_7 , за призначенням якої позивач звернулась до відповідача із заявою від 24 вересня 2019 року.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату такої допомоги, суд зазначає, що такі вимоги в межах цієї справи є передчасними, так як спір щодо такої виплати/не виплати може виникнути лише після прийняття відповідачем рішення про її призначення.

Отже, дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконним рішення відповідача про відмову у призначенні їй допомоги при народженні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Як встановлено під час розгляду справи із заявою про призначення їй допомоги при народженні сина ОСОБА_6 , позивач зверталась до Центрального управління праці та соціального захисту населення м. Горлівки у 2014 році.

Рішенням зазначеного управління від 4 червня 2014 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_10 , з 1 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року у сумі 10 320, 00 грн, з 1 травня 2014 року по 30 квітня 2016 року в сумі 860,00 грн (а.с. 18).

Враховуючи наведене вище у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві допомоги при народженні сина, ОСОБА_4 , суд зазначає, що відповідно до п. 13 Порядку № 1751 виплата допомоги при народженні дитини поновлюється [...] у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася [...] до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Зазначеним вище пунктом також передбачено, що така заява має бути подана протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги.

Разом із цим суд вважає за необхідне вказати, що розгляд заяви про поновлення виплати допомоги при народженні дитини із застосування цього строку (про що зазначає відповідач), є таким, що порушує, насамперед, інтереси самої дитини, яка має право на отримання належного догляду, забезпечення і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Як встановлено під час розгляду даної справи така заява (про поновлення виплати при народженні дитини), за результатом розгляду якої органом соцзахисту і може приймати рішення про відновлення виплати допомоги при народженні дитини, - позивачем до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області не подавалась.

Відповідно, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті (поновленні нарахування та виплати) призначеної ОСОБА_1 4 червня 2014 року допомоги при народженні її сина, ОСОБА_4 .

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що ухвалою суду від 22 липня 2019 року відстрочено сплату судового збору позивачу в розмірі 768,40 грн до вирішення справи по суті, беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з кожної сторони (із позивача та із відповідача) на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 384,20 грн.

Суд зазначає, що посилання відповідача на те, що управління є державною неприбутковою бюджетною організацією, яка підпорядкована органу місцевого самоврядування, що утримується за рахунок коштів міського бюджету та власних фінансових надходжень не має, - суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для звільнення особи від сплати судового збору.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , фактичне місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1, ) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, прийняте у вигляді Повідомлення № 08/3-02049 від 24 червня 2019 року про відмову в наданні державної допомоги сім`ям з дітьми - в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі її заяви від 24 вересня 2019 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , фактичне місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок UA6026001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 14 ІНФОРМАЦІЯ_6 2019 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 18 листопада 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна