Справа № 440/3469/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3469/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пасюка В.В.,

представник відповідача Муравйова О.В.,

представник третьої особи Синиці М.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (уточненою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 /далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 / про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 червня 2019 року;

- зобов`язання нарахувати та виплатити як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 червня 2019 року;

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік;

- зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік;

- стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн /а.с.6-15, 83/.

Позов обґрунтований тим, що станом на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунку щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, чим порушив вимоги чинного законодавства та права позивача. Позивач звертався до третьої особи із рапортами та до відповідача зі зверненнями про виплату таких компенсації та допомоги, натомість листом ІНФОРМАЦІЯ_4 №11/446 від 17 липня 2019 року йому повідомлено про те, що надання військовослужбовцям в особливі періоди видів додаткових відпусток припинено відповідно до частин 17-19 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей", а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік йому не виплачена, оскільки згідно із протоколом засідання №2 від 15 березня 2019 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань прийнято рішення про скасування протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань про нарахування та виплату такої допомоги позивачу №1 від 14 березня 2019 року у зв`язку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу. Допущеною відповідачем бездіяльністю щодо невиплати під час звільнення з військової служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу спричинено моральні страждання, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 /далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_5 / та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 52-56/ та у додаткових поясненнях /а.с.100-102/ зазначив про відсутність підстав для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", адже в особливий період з моменту оголошення мобілізації до закінчення такого періоду припиняється надання військовослужбовцям додаткових відпусток. Крім того, наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 про виплату позивачу такої компенсації не надходив. Щодо виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік відповідач зазначив, що вказана допомога виплачується лише в межах та за наявності бюджетних асигнувань відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей", підпункту 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року та розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року. У зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №2 від 15 березня 2019 року скасовано протокол засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №1 від 14 березня 2019 року. 11 червня 2019 року комісія Полтавського обласного військового комісаріату по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань повторно розглянула рапорт позивача про виплату йому матеріальної допомоги та прийняла рішення про нарахування та виплату допомоги за умови надходження коштів, однак у зв`язку з відсутністю фінансування наказ про виплату позивачу такої допомоги не видавався, а з 14 червня 2019 року позивача за його згодою виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, так як понесення такої шкоди позивачем не доведено відповідними доказами.

29 жовтня 2019 року від третьої особи до суду надійшли пояснення /а.с.76/, в яких зазначено, що з 14 червня 2019 року позивача звільнено з військової служби у запас згідно з наказом командувача військового оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_7 " №125 від 01 червня 2019 року та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 №97 від 14 червня 2019 року.

12 листопада 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив /а.с.113-115/, в якій позивач вказав, що питання щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки було предметом розгляду у зразковій справі Верховного Суду №620/4218/18 та у постанові від 16 травня 2019 року у цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що припинення надання військовослужбовцям додаткової відпустки не припиняє право таких осіб на додаткову відпустку, а тому у випадку звільнення з військової служби особа має право на грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових позивач зазначив, що на підставі положень підпункту 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року та розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, він звернувся 04 березня 2019 року з рапортом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 про виплату такої допомоги, проте про складання протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань № 5 від 11 червня 2019 року вчасно не було доведено до відома військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 , що унеможливило прийняття ним відповідного наказу. Моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок зневажання та приниження відповідачем його гідності, честі та ділової репутації шляхом невиплати належних сум, які б позивач міг витратити на діагностику та лікування своїх хвороб у приватних медичних закладах з використанням сучасного обладнання.

Письмові пояснення відповідача від 14 листопада 2019 року /а.с. 121-123/ додатково обґрунтовані тим, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань № 5 від 11 червня 2019 року розпочалася лише у липні 2019 року після надходження грошових коштів, тобто тоді, коли позивач вже був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 №97 від 14 червня 2019 року. У подальшому протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань № 8 від 30 вересня 2019 року відмінено пункт 14 протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань № 5 від 11 червня у зв`язку зі звільненням підполковника ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, посилаючись на обставини та норми, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, а представники відповідача та третьої особи проти позову заперечували з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача, представників учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_1 та у довідці військової частини МОУ від 23 квітня 2016 року № 935 /а.с. 18/ ОСОБА_1 у періоди з 25 липня 2015 року по 17 серпня 2015 року, з 11 вересня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, з 09 листопада 2015 року по 26 січня 2016 року, з 29 січня 2016 року по 19 лютого 2016 року, з 22 лютого 2016 року по 23 квітня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 /а.с. 5/ ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

У період з 01 листопада 2016 року по 14 червня 2019 року ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копіями трудової книжки серії НОМЕР_3 та військового квитка серії НОМЕР_1 /а.с.20, 42-43/.

ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 з рапортом від 01 березня 2019 року (вх. №952 від 04 березня 2019 року) /а.с.124/ про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у зв`язку з необхідністю посиленого лікування, до якого додав копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №428 від 11 лютого 2019 року та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №121 від 15 січня 2019 року.

Згідно з протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №1 від 14 березня 2019 року (пункт 11) /а.с. 58/ комісією прийнято рішення про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при надходженні коштів на виплату матеріальної допомоги підполковнику ОСОБА_1 на підставі його рапорту вх.№952 від 04 березня 2019 року, копій виписки із медичної карти стаціонарного хворого №428 від 11 лютого 2019 року та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №121 від 15 січня 2019 року.

Протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №2 від 15 березня 2019 року /а.с.59/ скасовано протокол засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №1 від 14 березня 2019 року у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу.

Відповідно до протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №5 від 11 червня 2019 року (пункт 14) /а.с. 60-61/ комісією повторно прийнято рішення про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при надходженні коштів на виплату матеріальної допомоги підполковнику ОСОБА_1 на підставі його рапорту вх.№952 від 04 березня 2019 року, копій виписки із медичної карти стаціонарного хворого №428 від 11 лютого 2019 року та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №121 від 15 січня 2019 року.

Згідно з витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 №97 від 14 червня 2019 року /а.с. 57/ підполковника ОСОБА_1 , заступника військового комісара з територіальної оборони Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області оперативного командування "Північ" Збройних Сил України, звільненого з військової служби у запас наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_7 " №125 від 01 червня 2019 року відповідно до підпункту "б" (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також наказано відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 34 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік. Також у наказі № 97 від 14 червня 2019 року вказано, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, ОСОБА_1 не отримував.

ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 із рапортом від 14 червня 2019 року /а.с.32/ про виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Також ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 зі зверненням від 09 липня 2019 року /а.с.33/ про виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/446 від 17 липня 2019 року /а.с. 34-35/ ОСОБА_1 повідомлено, що надання військовослужбовцям в особливі періоди інших видів додаткових відпусток припинено відповідно до пунктів 17-19 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей", а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік йому не виплачена, оскільки протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №2 від 15 березня 2019 року скасовано протокол засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №1 від 14 березня 2019 року у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу.

Вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність щодо виплати під час звільнення з військової служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Щодо нарахування та виплати позивачу як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік:

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України встановлює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року.

Відповідно до частин першої, четвертої та тринадцятої статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, військова служба є особливим видом публічної служби, а тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року /далі Закон № 2011-XII/ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтями 1 та 2 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 /в редакції закону, діючій до 01 січня 2019 року/ останнього з названих законів встановлено, що учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік, а в редакції закону, діючій з 01 січня 2019 року,- учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Статтею 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року /далі Закон № 3551/ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551 передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, а саме: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Таким чином, учасники бойових дій мають право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Також відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 /далі Порядок №260/, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Відповідно до пунктів 17-19 статті 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у Законах України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року та "Про оборону України" № 1932-XII від 06 грудня 1991 року /далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно/.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону № 1932-XII визначає особливий період як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком на 14 календарних днів. Проте, Законом № 2011-XII та наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, право на яку особа набула під час проходження військової служби.

Крім того, припинення надання військовослужбовцям додаткової відпустки (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо, яке не впливає на суть самого права, що гарантується пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пунктом 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, та може бути реалізовано особою в інший спосіб шляхом отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм повинна виплачуватися компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у рішенні від 16 травня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18 (реєстраційний номер в ЄДРСР 81798649), залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 84153019).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно ненараховано та невиплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.

Перевіривши обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, суд, керуючись пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе задовольнити відповідні вимоги позивача та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 червня 2019 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 червня 2019 року.

Отже, позов у цій частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік:

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30 серпня 2017 року установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 7 Постанови № 704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

Відповідно до пунктів 2, 4 та 7 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає, зокрема одноразові додаткові види грошового забезпечення, до яких належать винагороди та допомоги.

Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає, зокрема, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Пунктом 1 Наказу Міністерства оборони України "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік" №30 від 25 січня 2019 року /а.с.103-109/ наказано Першому заступнику Міністра оборони України, заступникам Міністра оборони України, заступнику Міністра оборони України з питань європейської інтеграції, державному секретарю Міністерства оборони України, начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, Голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачу об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, командувачам видів Збройних Сил України, командувачу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, командувачу Сил спеціальних операцій України, командувачу Сил логістики Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, начальнику Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальнику Озброєння Збройних Сил України, начальнику Тилу Збройних Сил України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, командирам (начальникам) з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів та установ (в межах повноважень), зокрема утримувати чисельність військовослужбовців, працівників і здійснювати фактичні видатки на грошове забезпечення, заробітну плату, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі на ці цілі.

Пунктом 5 Наказу №30 передбачено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2019 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами та рішеннями Міністра оборони України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такої послідовності щодо здійснення виплат: розрахунки зі звільненими військовослужбовцями; щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, інших заходах в умовах особливого періоду; грошова допомога для оздоровлення; інші одноразові додаткові види грошового забезпечення, індексація грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 7 Наказу №30 одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 5 цього наказу, після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника). Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань можлива до дня виключення (включно) військовослужбовця зі списків особового складу.

Як встановлено судом, позивач подав за підпорядкуванням рапорт від 01 березня 2019 року про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та на підставі його рапорту і доданих до нього документів Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 14 березня 2019 року прийнято рішення про нарахування та виплату підполковнику ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при надходженні коштів на виплату матеріальної допомоги, що підтверджується протоколом засідання комісії №1 від 14 березня 2019 року.

Наступного дня, 15 березня 2019 року, Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно з протоколом № 2 прийнято рішення про скасування протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №1 від 14 березня 2019 року у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу.

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_4 №502/12/9 від 02 січня 2018 року /а.с. 149-150/ з метою недопущення витребування коштів понад дійсну потребу та запобігання нецільового використання коштів встановлено забезпечити подання до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та управління оперативного командування «Північ» заявок на потребу в коштах для виплати грошового забезпечення (винагород) та заробітної плати працівникам в термін до 7 числа щомісячно.

Згідно із заявками- розрахунками на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям Полтавського обласного військового комісаріату на січень 2019 року - березень 2019 року від 08 січня 2019 року, від 07 лютого 2019 року та від 06 березня 2019 року /а.с.155-157/ потреба в коштах для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям не заявлялася, так як до ІНФОРМАЦІЯ_4 ще не надійшли відомості про граничні обсяги видатків для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, встановлені для Полтавського ОВК на 2019 рік.

Так, граничні обсяги видатків для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлені для Полтавського ОВК рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №11614/3/343 від 15 березня 2019 року, які із супровідним листом військової частини НОМЕР_4 №502/12/414 від 18 березня 2019 року надіслані електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_10 та отримані останнім 19 березня 2019 року /а.с.151-154/.

Отже, на момент надсилання заявок на виплату матеріальної допомоги, в тому числі і для вирішення соціально-побутових питань (до 07 числа відповідного місяця), та станом на 14-15 березня 2019 року відомості про граничні обсяги видатків для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, встановлених для ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2019 рік були відсутні. За такої обставини у відповідача були відсутні законні підстави для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік на виконання пункту 11 протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №1 від 14 березня 2019 року, скасованого протоколом засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №2 від 15 березня 2019 року.

У подальшому, 11 червня 2019 року, Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань знову прийнято рішення про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при надходженні коштів на виплату матеріальної допомоги підполковнику ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом № 5 (пункт 14).

Таким чином, рішення про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік при надходженні коштів прийнято відповідачем - 11 червня 2019 року. Проте вказане рішення відповідачем не виконано та допомога позивачу не виплачена на дату його звільнення з військової служби 14 червня 2019 року, оскільки на момент подання заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям Полтавського обласного військового комісаріату на червень 2019 року - 06 червня 2019 року /а.с. 160/ це рішення ще не було прийнято, а відтак не виникло підстав для включення до заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_4 на червень 2019 року потреби в грошах для виплати позивачу матеріальної допомоги.

На момент подання наступної заявки- розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_4 на липень 2019 року позивач вже був виключений за його згодою зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення згідно з витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 №97 від 14 червня 2019 року.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у липні 2019 року з метою виконання пункту 14 протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по нарахуванню та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань №5 від 11 червня 2019 року.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №814/238/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 83800027) висловив висновок про те, що особа, звільнена з військової служби, може перебувати у списках військової частини до проведення повного розрахунку по всім видам забезпечення, на які дана особа набула право під час проходження військової служби на день звільнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за наявного чинного (не скасованого) наказу військового комісара Козельщинського районного військового комісаріату №97 від 14 червня 2019 року про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та за відсутності відповідного наказу про виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу такої допомоги.

Отже, у задоволенні позову у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 20000,00 грн:

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у статті 23 Цивільного кодексу України.

Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на погіршення стану здоров`я внаслідок невиплати належних йому грошових коштів, на які позивач законно очікував та розраховував під час лікування. При цьому позивач не довів, що погіршення його здоров`я відбулося у зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, та наявності безпосереднього причинного зв`язку між погіршенням його стану здоров`я та бездіяльністю відповідача, яка призвела до моральних та душевних страждань позивача. Доказів на підтвердження існування моральної шкоди та визначеного позивачем розміру шкоди суду не надано.

Враховуючи те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки і завданням позивачеві від цього моральної шкоди, то вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Отже, адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідно до частини третьої цієї статті - при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.

Частиною першою статті 135 вказаного Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

За подання позову до суду позивач поніс судові витрати, що пов`язані із прибуттям до суду, у сумі 400,00 грн, що підтверджується квитками на автобус типу ІІ ААФЛ №127322 від 05 листопада 2019 року, №209048 від 05 листопада 2019 року, № 005598 від 12 листопада 2019 року, №209062 від 12 листопада 2019 року та №209096 від 14 листопада 2019 року.

Витрат по сплаті судового збору за подання цього позову позивач не поніс.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову та факт понесення позивачем судових витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, у сумі 400,00 грн, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 200,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Полтавського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 червня 2019 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_11 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 червня 2019 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судові витрати, пов`язані із прибуттям до суду, у сумі 400,00 грн (двісті гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 листопада 2019 року.

Суддя Н.І. Слободянюк