Справа № 640/7688/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7688/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" про стягнення коштів в сумі 97 427, 80 грн, -

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (далі -відповідач), в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" вартість відібраних зразків продукції та суму витрат на проведення їх експертизи на загальну суму 97 427,80 грн на наступні банківські реквізити: , р/р 4696 Держказначейська служба України, м. Київ, код банку: 820172, призначення платежу: відшкодування вартості відібраних зразків та витрат пов`язаних з проведенням експертизи, відповідно до протоколів випробування №2110-5-2017 від 19 грудня 2017 року, №2097-1-2017 від 29 грудня 2017 року, №2099-1-2017 від 29 грудня 2017 року, №2086-5-2017 від 19 грудня 2017 року, №2108-5-2017 від 19 грудня 2017 року, №2095-1-2017 від 29 грудня 2017 року, №2087-1-2017 від 27 грудня 2017 року, №2090-5-2017 від 21 грудня 2017 року, №2107-1-2017 від 29 грудня 2017 року, №2291/01075-ЛШ/17 від 03 січня 2018 року, №14070/17-і від 27 грудня 2017 року, №14069/17-і від 27 грудня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2019року позовну заяву залишено без розгляду.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений законодавством строк для звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки був обізнаний про не відшкодування відповідачем вартості відібраних зразків та витрат пов`язаних з проведенням експертизи, одже, строк, установлений ч. 2 ст. 286 КАС України, пропустив.

Не погодившись з таким рішенням, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та поновити йому строк звернення до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт наголошує, що строк не пропущено и перебіг строку розпочав свій перебіг 08.02.2019, отже, суд першої інстанції безпідставно залишив позов без розгляду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що акт перевірки характеристики продукції від 07 грудня 2017 року №2096 отримано відповідачем 26 березня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку відшкодування суб`єктами господарювання вартості відібраних зразків нехарчової продукції та проведення їх експертизи (випробування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року №921 (далі - Порядок №921), орган державного ринкового нагляду в тижневий строк після ознайомлення суб`єкта господарювання з висновком експертизи, під час проведення якої встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, готує документи, що підтверджують вартість відібраних зразків та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, включаючи витрати на доставку зразків продукції до місця проведення експертизи, та надсилає їх суб`єкту господарювання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або листом з оголошеною цінністю чи вручає під розписку.

Суб`єкт господарювання в тижневий строк з моменту надходження зазначених документів відшкодовує органу державного ринкового нагляду вартість відібраних зразків та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, шляхом перерахування коштів до державного бюджету. Суб`єкт господарювання відшкодовує вартість відібраних зразків продукції за умови оплати вартості таких зразків органом державного ринкового нагляду.

Судом встановлено, що 11 квітня 2018 року позивачем направлено відповідачу лист з вказаними у пункті 2 Порядку №921 документами.

Листом від 27 квітня 2018 року відповідач повідомив позивача про незгоду з результатами випробувань та висновками про невідповідність продукції встановленим вимогам.

Пунктами 3, 4 Порядку №921 визначено, що у разі незгоди суб`єкта господарювання з результатами експертизи орган державного ринкового нагляду проводить повторну експертизу за заявою суб`єкта, яка подається в тижневий строк після ознайомлення з висновком основної експертизи. Якщо за результатами проведення повторної експертизи встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, суб`єкт господарювання відшкодовує органу державного ринкового нагляду вартість відібраних зразків та витрати, пов`язані з проведенням основної і повторної експертизи, відповідно до пункту 2 цього Порядку.

У разі відмови суб`єкта господарювання від відшкодування органу державного ринкового нагляду вартості відібраних зразків та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, зазначені кошти стягуються в судовому порядку.

Як вказує представник позивача, у зв`язку із пропуском п`ятиденного строку для подання заяви про проведення повторної експертизи, лист від 27 квітня 2018 року позивачем залишено без задоволення.

Колегія суддів зауважує, що пунктом 2 Порядку №921 встановлено тижневий строк з моменту отримання листа позивача про відшкодування вартості відібраних зразків та проведеної експертизи для добровільного відшкодування органу державного ринкового нагляду вартість відібраних зразків та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, шляхом перерахування коштів до державного бюджету.

Наведене в сукупності свідчить про те, що починаючи із дня наступного за днем закінчення семиденного терміну з дня отримання відповідачем листа позивача від 11 квітня 2018 року (як вказує відповідач з 27 квітня 2018 року) позивач був обізнаний про не відшкодування відповідачем вказаних витрат у добровільному порядку.

Проте, до Окружного адміністративного суду міста Києва позивач звернувся з даним позовом 03 травня 2019 року, тобто з пропуском встановленим абзацом 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку. При цьому, поважних причин пропуску такого строку позивачем не наведено та судом не встановлено.

Одночасно, колегія суддів, вважає безпідставним посилання позивача на лист від 03 січня 2019 року, яким відповідачу запропоновано сплатити вартість відібрання зразків продукції та проведеної експертизи, оскільки звернення до відповідача з відповідним листом майже через вісім місяців після первісного звернення та обізнаність про невідшкодування відповідачем вказаних витрат без поважних причин, на думку суду, не свідчить про поважність причин пропуску строку, враховуючи те, що позивач починаючи з квітня 2018 року достеменно знав про не сплату відповідачем коштів.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що вперше позивач дізнався про порушення свого права 27.04.2018, отже, з цієї дати має відраховуватись строк на звернення до адміністративного суду.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Як вказував Верховний Суд у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 року в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Отже, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позивач звернувся до суду з таким позовом з пропуском строку звернення до суду за відсутності поважних причин.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі Bellet v. Frаnсе, де Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з оглядуна принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З огляду на правові висновки Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі "Golder v. The United Kingdom" ("Голдер проти Сполученого Королівства") від 21.02.1975, заява № 4451/70; пункт 57 рішення у справі "Ashingdane v. The United Kingdom" ("Ашинґдейн проти Сполученого Королівства") від 28.05.1985, заява № 8225/78; пункт 37 рішення у справі "Guerin v. France" ("Герен проти Франції") від 29.07.1998 заява № 25201/94; пункт 96 рішення у справі "Krombach v. France" ("Кромбах проти Франції") від 13.02.2001, заява № 29731/96; пункти 53, 55 рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007, заява № 15123/03; пункт 27 рішення у справі "Пелевін проти України" від 20.05.2010, заява № 24402/02; пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява № 45783/05; ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України").

Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2019року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Н.В. Безименна