Справа № 682/2806/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/2806/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Зеленська В.І.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання строку оскарження та визнання незаконною та скасування постанови у справі №2007/20500/19 від 12 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2019 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови від 12.06.2019 в справі про порушення митних правил №2007/20500/19, якою визнано ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено штраф в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме 108 150 грн. 42 коп.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2019 позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови заступника начальника Волинської митниці ДФС про порушення митних правил №2007/20500/19 від 12 червня 2019 року

Скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС №2007/20500/19 від 12 червня 2019 року про визнання винним ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 108 150 грн. 42 коп. і направлено справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на новий розгляд до Волинської митниці ДФС.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, 16 травня 2019 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС Підгайним О.В. у відсутності ОСОБА_1 було складено протокол № 2007/20500/19 про порушення позивачем митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України (а.с.15-16).

З протоколу вбачається, що 27.12.2018 посадовою особою м/п "Луцьк" Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/021502 агентом з митного оформлення ПП "ВЕСТБРОК", м. Луцьк, вулиця Івана Франка, 48 громадянином ОСОБА_2 за договором з громадянином України ОСОБА_1 було проведено митне оформлення товару - "легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", моделі "TOURAN", ідентифікаційний номер (номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія -5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1968 см3, потужність - 100kW, тип кузова - універсал, колісна формула - 4х2, колір сірий, календарний рік виготовлення - 2004, модельний рік виготовлення - 2004, дата введення в експлуатацію - 19.05.2004, категорія ТЗ за документами виробника - М1", що був у використанні, який відповідно до рахунку-фактури (Invoice) від 20.12.2018 №181220.2-VER/PPDD був проданий в адресу фізичної особи - громадянина ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 за ціною 1300 Євро".

Під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу агентом з митного оформлення ПП "ВЕСТБРОК" ОСОБА_2 в графі 36 митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/021502 була зазначена преференція "309", відповідно до якої ставка податку була визначена із застосуванням коефіцієнта 0,5 відповідно до п.20 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" від 08 листопада 2018 року №2611-VIII.

Встановлений цим пунктом коефіцієнт застосовується для легкових транспортних засобів, що використовувалися, які ввозяться на митну територію України фізичною особою для власного використання в кількості один легковий транспортний засіб на таку особу.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 101172,60 гривень було сплачено митних платежів в загальній сумі 68425 гривень 37 копійок.

Проведеним аналізом митних оформлень товарів (транспортних засобів) за митними деклараціями в митному режимі "імпорт" було встановлено, що 12.12.2018 посадовою особою Одеської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA500650/2018/066698 агентом з митного оформлення ПП "КАННА", АДРЕСА_2 , гр. Усовою І.А. за договором з громадянином України ОСОБА_1 із застосуванням преференції "309", відповідно до якої ставка податку була визначена із застосуванням коефіцієнта 0,5 відповідно до п.20 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" від 08 листопада 2018 року № 2611- VIII, було проведено митне оформлення товару "легковий автомобіль, марки "Mitsubishi", модель "Outlander", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_3 , який слідував в адресу громадянина України ОСОБА_1 .

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС від 18.04.2019 № 1159/03-70-19-03-25, за митне оформлення автомобіля марки "VOLKSWAGEN", моделі "TOURAN", ідентифікаційний номер (номер кузова НОМЕР_1 ) при його митній вартості у 101172,60 гривень необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 104475,51 гривень, тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 36050 гривень 14 копійок.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки "VOLKSWAGEN", моделі "TOURAN", ідентифікаційний номер (номер кузова НОМЕР_1 ), за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/021502, вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 36050 гривень 14 копійок, тобто через агента з митного оформлення ПП "ВЕСТБРОК" громадянина ОСОБА_2 заявив в графі 36 митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA205100/2019/021502 від 27.12.2018 преференцію "309", якою він скористався під час митного оформлення товару (транспортного засобу) за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA500650/2018/066698 від 12.12.2018. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачені статтею 485 Митного кодексу України (а.с.15-16).

Факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України стверджується митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205100/2018/021502 (а.с.17), відомостями про характеристику транспортного засобу "VOLKSWAGEN" та його вартість (а.с.17 зворот-18), митною декларацією ІМ40АА UA500650/2018/066698 (а.с.21), службовою запискою заступника начальника відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії від 16.04.2019 (а.с.22), службовою запискою начальника УАМП та МТР від 18.04.2019 (а.с.22 зворот), інформаційною довідкою на а.с.23.

Постановою в справі про порушення митних правил № 2007/20500/19 від 12 червня 2019 року, винесеною заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В.М., Арнольда Б .Ю. визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 108 150 грн. 42 коп. (а.с.4-5).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі про порушення митних правил та у постанові про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 номер митної декларації типу ІМ40ДЕ вказаний UA205100/2019/021502, а не UA205100/2018/021502, що викликає сумніви у наявності в діях позивача складу порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що протокол № 2007/20500/19 від 16 травня 2019 року про порушення ОСОБА_1 митних правил та вчинення порушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, складений за відсутності ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідачем не доведено, що копія протоколу була вручена позивачу ОСОБА_1 , чи факт його складання був доведений до позивача іншим чином.

Також, відповідачем не надано суду доказів про те, що ОСОБА_1 був належним чином та своєчасно сповіщеним про місце і час розгляду справи.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції зазначив, що у протоколі про порушення митних правил та у постанові про накладення стягнення за порушення митних правил вказано про умисне подання ОСОБА_1 митної декларації типу ІМ40ДЕ UA205100/2019/021502, а не UA205100/2018/021502, яка долучена як доказ; у постанові вказано про складання інспектором митниці протоколу про порушення Арнольдом Б.Ю. митних правил від 16.05.2019 №2007/20500/19 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а не ст. 485 Митного кодексу, за якою на ОСОБА_1 накладене стягнення у виді штрафу, що викликає сумніви у наявності в діях позивача складу порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу, а також враховуючи, що позивачу не були роз`яснені права, передбачені ст.ст. 494, 498 Митного кодексу, не роз`яснене право на укладення мирової угоди у разі досягнення митного компромісу відповідно до ст.521 Митного кодексу, суд вбачає в діях відповідача необ`єктивність та неповноту провадження у справі; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також обмеження прав позивача у справі про порушення митних правил. А тому, оскаржувану постанову слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1,2,4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Як передбачено ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.6 ст.264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно з ст.54 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ст.345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки. У разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.

Згідно з ст.352 МК України для підготовки висновків за результатами перевірок посадовими особами органів доходів і зборів можуть використовувати, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкову інформацію; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. З метою здійснення митного контролю органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати інформацію щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України. Для підготовки висновків можуть бути використані матеріали, отримані від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на запит органу доходів і зборів в порядку статті 334 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Також, відповідно до норм ст.52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач не був ознайомлений з жодним документом в справі про порушення митних правил №2007/20500/19, починаючи з протоколу та закінчуючи постановою від 12.06.2019.

Як зазначено судом першої інстанції, з листа в.о. начальника ЦПЗ №6 від 17.09.2019 № 01-459 вбачається, що рекомендовані листи від 14.03.2019 штрих-код 016 (а.с.24), від 07.05.2019 штрих-код 391 (а.с.25) з повідомленням ОСОБА_1 про явку до Волинської митниці ДФС для з`ясування всіх обставин та уникнення порушень законодавства України позивач не отримував (додається).

Повідомлення від 16.05.2019 про направлення ОСОБА_1 копії протоколу від 16 травня 2019 року № 2007/20500/19 за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, про роз`яснення йому прав, передбачених ст.ст. 494, 498 Митного кодексу, права на укладення мирової угоди у разі досягнення митного компромісу відповідно до ст. 521 Митного кодексу та про його повідомлення про місце і час розгляду справи - 12 червня 2019 року з 10.00 до 12.00 в с. Римачі Любомльського району Волинської області у Волинській митниці ДФС (штрих-код 011), відповідно до відомостей з листа в.о. начальника ЦПЗ №6 від 17.09.2019 № 01-459 ОСОБА_1 взагалі не надходило.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що факт неповідомлення (неотримання) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Також, важливим фактом є те, що позивач був позбавлений можливості захистити свої права, надати будь-які пояснення при розгляді справи уповноваженою особою відповідача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу від 16.05.2019 №2007/20500/19 позивач порушив митні правила за ст.485 МК України. В свою чергу, при прийняті постанови від 12.06.2019 №2007/20500/19 позивач посилається на протоколі від 16.05.2019 згідно якого позивач порушив митні правила за ч.3 ст.470 МК України (даний протокол відсутній в матеріалах справи).

Також, у відповідності до протоколу від 16.05.2019 №2007/20500/19 відповідач посилається на митну декларацію ІМ40ДЕ №UA205100/2019/021502, яка відсутня в матеріалах справи та яка не подавалась позивачем. В свою чергу, матеріали справи містять митну декларацію ІМ40ДЕ №UA205100/2018/021502 і з приводу заповнення даної декларації будь-які дії та рішення відповідачем не приймалися.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно зазначено, що для виправлення усіх неточностей та повноти розгляду справи відповідною посадовою особою відповідача оскаржувану постанову слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

А тому враховуючи, що в силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.