Справа № 461/6370/19
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6370/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О. Р.

за участю:

секретаря судового засідання Чорненької К.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови Львівської митниці ДФС № 0644/20900/19 від 07.05.2019 року, якою на нього за ст.485 МК України накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків не сплаченої суми митних платежів, що становить 272 478, 51 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що він уповноважив ОСОБА_2 шляхом надання йому нотаріально посвідченої довіреності № ННІ 096390, на придбання на його ім`я, доставку транспортного засобу та його митне оформлення в Україні.

Згідно даної довіреності ОСОБА_2 придбав на території Республіки Німеччина, ввіз та розмитнив в Україні легковийавтомобіль «MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом 2 143 см. куб, сірого кольору.

Жодних дій з приводу перетину, ввезення, митного оформлення чи декларування легкового автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, ОСОБА_1 не вчинялось.

Вказує, що митна вартість транспортного засобу була визначена митним органом в липні 2018 року, не було винесено жодних карток відмов чи рішень про коригування митної вартості, проведено розмитнення ввезеного автомобіля, сплачено всі митні платежі та автомобіль випущено у вільний обіг, перебуває у власності третіх осіб.Крім того, покликається, на те, що декларування проводив ФОП ОСОБА_3 , та відповідно ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та не може нести адміністративну відповідальність за вчинення такого. Тому вважає, що при розгляді протоколу та винесенні відповідачем постанови в справі про порушення митних правил не з`ясовані і не досліджені всі обставини справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справу у відсутності позивача та його представника, в якій підтримала позовні вимоги, та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Львівської митниці ДФС, в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов ОСОБА_1 є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню, так як оскаржувана постанова винесена на підставі отриманих німецькою стороною документів, як наслідок встановлено різницю в ціні транспортного засобу, і на цій підставі винесено постанову та накладено штраф.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність № ННІ 096390 для ввезення для нього та розмитнення на митний території України легкового транспортного засобу.

Згідно умов даної довіреності, ОСОБА_2 придбав для ОСОБА_1 , ввіз, розмитнив автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом 2 143 см. куб, сірого кольору.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву легковий автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ввозився ОСОБА_2 на митну територію України, декларування проводив митний брокер ФОП ОСОБА_3

Зазначений транспортний засіб згідно договору купівлі продажу був куплений ОСОБА_2 у німецької компанії "FEMotors» за 16 500 Євро.

У відзиві та постанові зазначено, що 12.07.2018 року відповідач прийняв подану та оформлену брокером ОСОБА_5 митну декларацію ІМ40ДЕ №UA 209190/2018/20327до митного оформлення та підтвердив заявлену декларантом митну вартість автомобіля в розмірі 12 500 Євро. з якої були сплачені податки та збори, автомобіль випущено у вільний обіг.

08.01.2019 року на адресу Львівської митниці ДФС надійшов лист Державної фіскальної служби України № 40659/7/99-99-20-02-01-17 від 28.12.2018 року, в якому зазначено, що компанія «FEMotors»здійснила продаж автомобіля«MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом 2 143 см. куб, сірого кольору ОСОБА_6 за 26 835 Євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно інформації отриманої від німецької сторони різниця розміру митних платежів становить 90 826, 17 гривень.

07.05.2019 року Львівською митницею ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0644/20900/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено на мене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 272 478, 51 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, покладеного на нього обов`язку суб`єкт владних повноважень належним чином не виконав.

В порушення зазначених вимог закону, з врахуванням наявності відзиву, але відсутності доказів, якими відповідач обґрунтовує свою позицію, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який би слугував підставою для винесення постанови.

До матеріалів справи відповідач не долучив ні фактури по якій 12.07.2018 року було проведено розмитнення автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, ні інших документів, які стали підставою для розмитнення транспортного засобу, ні фактури, яка нібито була отримана від офіційних органів Республіки Німеччина, а відтак суд позбавлений можливості надати їм оцінку та встановити чи між фактурою, отриманою від німецької компанії та фактурою наданою для митного оформлення транспортного засобу дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу згідно з митною декларацією ІМ40ДЕ №UA 209190/2018/20327 погоджена митницею ще в липні 2018 року.

Товар за цією митною декларацією був випущений у вільний обіг, та під час розмитнення були сплачені усі необхідні збори та податки, перебуває у власності третіх осіб.

Як визначено у ч. 1 ст. 49. МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Ч. 2, ч.3 ст. 53 МК України визначає документи, які підтверджують митну вартість товарів це: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, в митній декларації ІМ40ДЕ №UA 209190/2018/20327 декларантом ОСОБА_3 12.07.2019 року на підтвердження митної вартості, визначеної за першим методом, надано митному органу договір купівлі-продажу автомобіля від 09.07.2018 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ; довіреність № ННI 096390.

У разі якщо зазначені документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до ч.1ст. 54 МК України, здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 МК України встановлює, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно Львівською митницею ДФС проведено розмитнення автомобіля«MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та визнано заявлену декларантом ФОП ОСОБА_3 митну вартість, оскільки відсутність в матеріалах справи рішення про коригування митної вартості свідчить про погодження Львівською митницею ДФС митної вартості заявленої декларантом та визначеної за першим методом.

Жоден з документів, які надавалися для митного оформлення товарів за ІМ40ДЕ №UA 209190/2018/20327 у встановленому законом порядку недійсним не визнано.

Відповідно до норм ст.ст. 291 та 292 Митного кодексу України 2012 року, обов`язок із сплати митних платежів припиняється при виконанні обов`язку із сплати митних платежів, а в свою чергу обов`язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими) у разі здійснення особою, відповідальною за сплату митних платежів, розпорядження про використання коштів авансових платежів при здійсненні митного оформлення товарів - з моменту закінчення митного оформлення. Позивачем митні платежі за митними деклараціями сплачені у повному обсязі і у встановлений законом строк.

Відтак, суд зазначає, що митне оформлення спірного транспортного засобу відбувалося 12 липня 2018 році та під час митного оформлення автомобіля, згідно електронної митної декларації, жодних рішень про коригування митної вартості не приймалось, будь-яких зауважень від митних органів не надходило, всі митні процедури були завершені і товар був випущений у вільний обіг, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Крім того, відповідачем не з`ясовано дійсна участь в досліджуваних подіях продавця транспортного засобу, адже митниця не направляла належним чином оформлених запитів до німецької компанії "«FEMotors»», не відібрала пояснень у перевізника ОСОБА_2 , не перевірила інформації щодо наявності договору про митне-брокерське обслуговування між декларантом ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , або ОСОБА_2 , не встанвовила належними доказами, що саме ОСОБА_1 подавав документи до митного оформлення.

Не встановлення в повному обсязі обставин переміщення автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «CLASSEV, універсал, категорія М1, що використовувався, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 свідчить про поверхневість роботи митних органів та передчасність винесення спірної постанови.

З матеріалів справи незрозуміла функція, яку виконував позивач, адже згідно митної декларацією ІМ40ДЕ №UA 209190/2018/20327 Зеліско Ю. О. був лише відповідальним за фінансове врегулювання.

Докази, що ним переміщувався транспортний засіб чи надавалися документи до митного оформлення в матеріалах справи відсутні.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Разом з тим, митним органом не доведено, які дії вчинив позивач та що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, адже обставини зазначені в постанові не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.

В п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України передбачено, що надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться - є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

Проте, як видно з матеріалів справи в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України митний орган не провів документальну невиїзну перевірку.

На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 272 478, 51 грн.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б обґрунтовували несплачену суму митних платежів, та правомірність стягнення з ОСОБА_1 саме 272 478, 51 грн.

Зазначений розрахунок має визначальне значення, оскільки покладається в розмір штрафних санкцій покладених на особу, а відтак його відсутність унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

В оскаржуваній постанові відповідач покликається на службову записку по якій проведено нарахування недоборів митних платежів, але в матеріалах справи вона відсутня. Крім того, службова записка в такій категорії справ не є належним та допустимим доказом у справі згідно позиції Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 331/2608/17 (К/9901/7127/18), від 20 лютого 2018 року у справі № 725/2009/17 (К/9901/3011/17) та суд погоджується з твердженням позивача, що відповідачем не надано жодного доказу, щодо правомірності здійснення нарахування митної вартості транспортного засобу, не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України загальним суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил вважається особа, яка досягла 16-річного віку, а при вчиненні порушення митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Разом з тим, з врахуванням диспозицій статей 468 - 485 Митного кодексу України суб`єктами певних порушень митних правил можуть бути лише спеціальні суб`єкти, тобто особи, які крім загальних ознак, визначених частиною 2 статті 459 Митного кодексу України, наділені певними додатковими ознаками.

Частиною 1 статті 485 Митного кодексу України встановлено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, за відсутності ознак злочину, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п. 8 ч. 1 ст. 4 та ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

Декларування зазначеного транспортного проводив митний брокер ФОП ОСОБА_3 , а тому ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, що узгоджується зправовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалах від 02 червня 2016 року у справі № К/800/54221/15 та від 07 вересня 2016 року у справі № К/800/12252/16.

Відповідач у відзиві зазначає про те, що функції декларанта виконував ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується і митною декларацією ІМ40ДЕ №UA 209190/2018/20327.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що наявність в діях позивача передбаченого ст.485 МК України складу порушення митних правил не доведена, а тому позов підлягає задоволенню, постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 07.05..2019 року у справі про порушення митних правил №0644/20900/19, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст..485 МК України слід скасувати, провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Згідно ст. 139 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 20, 238, 242, 245, 250, 257, 260, 261, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 4, 53, 57, 71, 292, 485, 494, 495, 498, 529, 530, 531 Митного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФСпро визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 07 травня 2019 року № 0644/20900/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 272 478, 51 грн.

Провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст судового рішення будо складено 18 листопада 2019 року.

Суддя Юрків О.Р.