Справа № 462/5924/19
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/5924/19
Провадження № 2-а/462/240/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Постигач О.Б.

за участю секретаря Аврамишина Д.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

Позивач 16 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії НК №379484 від 25 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 серпня 2019 року інспектором поліції ГУНП в Хмельницькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №379484, якою за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , 25 серпня 2019 року о 18 год. 45 хв. в с. Довжок він не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п.8.4.б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає винесену постанову серії НК №379484 незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, знак бачив і виконав всі його вимоги, незважаючи на те, що він встановлений з очевидними порушеннями чинного законодавства, а дії інспектора вважає протиправними, оскільки його заперечення на те, що він здійснив повну зупинку автомобіля, поліцейський не взяв до уваги і нічим не спростував, та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім цього, позивач покликається на те, що встановлені дорожні знаки «Проїзд без зупинки заборонено» та «Напрямок головної дороги» не відповідають вимогам національного стандарту. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.09.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічно наведеними в позовній заяві та просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, скерував до суду відзив, в якому зазначив, що 25 серпня 2019 року поліцейським роти №4, сержантом поліції Фомовою Інною Володимирівною, під час виконання службових обов`язків, а саме патрулювання ввіреного квадрату, було виявлено та в подальшому встановлено, як позивач близько 18 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом марки Шкода д.н.з. НОМЕР_1 на а/д НОМЕР_2 Житомир-Чернівці 288 км., поблизу стаціонарного поста «Довжок», не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений», чим порушив п. 8.4. «б» ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожніх знаків. Відповідно до ч. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» за допомогою технічних приладів здійснювалась відео фіксація на місці події. З наявного відео чітко видно, що водій пояснює, що керуючи автомобілем незважаючи на дорожню розмітку та дорожні знаки, які згідно із п. 8.4 ПДР України регулюють дорожній рух, не здійснив зупинку ТЗ всупереч вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений», а здійснив її вже коли проїхав знак та виїхав перед перехрестям (відеозапис «). Відтак інспектор, вбачаючи у діях гр. ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122, встановивши всі фактичні обставини справи, притягнув водія до адміністративної відповідальності, застосувавши до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. в межах санкції відповідної статті. Припущення позивача, про те що знаки начебто розміщено з порушенням ДСТУ не звільняють його від обов`язку згідно п. 2.3 б) ПДР України, відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. На підставі вищезазначеного, вважає позов позивача безпідставним, а винесену постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Також просять застосувати до позовної заяви строки звернення до адміністративного суду, які на їх думку позивачем пропущені.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, відносно позивача 25.08.2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії НК №379484, за якою 25.08.2019 року о 18.45 год. на а/д Н-03 288 км. в с. Довжок водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, чому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн. /а.с.8/.

Так, у відповідності до п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту (п. 8.2-1 ПДР).

За змістом п. 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, виокремлені п.п. «б» п. 8.4 ПДР знаки пріоритету, що встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Так, згідно з вимогами підрозділу 2 розділу 33 ПДР, дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" є знаком пріоритету та забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком; вказує на необхідність дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знак повинен установлюватись у місці, з якого для водія транспортного засобу, що зупинився, забезпечено видимість транспортних засобів, які рухаються дорогою, що перетинається.

Розмір, форма, фотометричні, колометричні характеристики, маркування, виконання та розміщення дорожніх знаків встановлюються вимогами ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Так, згідно з п. 10.4.3 ДСТУ 4100:2014, знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" потрібно встановлювати в місцях, де, згідно з вимогами п. 10.4.2, може бути встановлено знак 2.1, але на під`їзді до перехрестя не забезпечено видимість транспортних засобів, які наближаються дорогою, що перетинається.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки пунктом 2.2. ПДР України передбачено, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак, то йому повинен передувати знак з додатковою табличкою .

Якщо знак встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

Проте стороною відповідача не надано доказів того, що дорожньому знаку 2.2. передував знак 2.1 з відповідною табличкою.

Крім того, згідно Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ) (п.10.1.1.) Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможлиле їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечення спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху. На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Крім того, національними стандартами передбачено вимоги щодо розмірів дорожніх знаків, а саме довжини і висоти.

Так, знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» повинен мати розміри від 70 см до 1,2 м, а знак 7.8 «Напрямок головної дороги» від 60 см до 90 см.

Відповідно до п. 10.2.9 ДСТУ відстань від нижнього краю знака до поверхні дорожнього покриття (висота установлення) повинна становити: від 1,5 м до 2,2 м у разі установлення збоку від дороги поза населеними пунктами, від 2,0 м до 4,0 м - у населених пунктах. Висоту установлення знаків, розміщених збоку від дороги, визначають від поверхні дорожнього покриття на краю проїзної частини. Якщо знаки розміщено один під одним, висоту установлення визначають за нижнім знаком.

Із долучених позивачем фотознімків вбачається, що встановлені знаки 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та 7.8 «Напрямок головної дороги» були розташовані з порушенням Національного стандарту України, ДСТУ 4100-2014. Доказів в спростування зазначеного зі сторони відповідача суду не надано.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що за відсутності належного інформування водія та встановлення дорожнього знаку з порушеннями стандарту, суд вважає протиправним притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду по справі №199/8466/16 від 14.08.2019 року.

Разом з тим, належним доказом доведення даного правопорушення, виходячи з його природи, є надання відповідачем диску із відеоматеріалом, який підтверджує вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення.

Проте, будь-яких доказів, що інспектором здійснювалась фіксація факту вчинення адміністративного правопорушення, зупинки/не зупинки позивача перед знаком 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", відповідачем надано не було. Долучений до відзиву запис не підтверджує та не спростовує обставини, викладені як у позові, так і постанові, оскільки такий зроблений вже після того, як позивач проїхав вказаний знак, а тому до уваги судом братися не може.

Непідтвердження здійснення позивачем правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків звернення до адміністративного суду, та таке до задоволення не підлягає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову позивач отримав 05.09.2019 року, а тому строк оскарження даної постанови, передбачений ст. 289 КУпАП, ним не пропущений.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК №379484 від 25 серпня 2019 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 9, 72-77, 90, 241-242, 255, 257, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя Постигач О.Б.