Справа № 405/6032/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа №405/6032/15-а

адміністративне провадження №К/9901/10159/18, К/9901/10161/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , Кіровоградської міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016р. (судді - Дадим Ю.М., Богданенко І.Ю., Уханенко С.А.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності,

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

-визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської міської ради, яка полягає в усуненні від розгляду і вирішенні на сесії Кіровоградської міської ради по суті її заяви від 07.07.2015 року про виключення із земель загального користування земельної ділянки площею 0,007019 га (70,19 кв.м) між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 та закрити прохід (проїзд) між цими земельними ділянками;

-зобов`язати розглянути заяву та прийняти рішення на сесії Кіровоградської міської ради по суті її заяви від 07.07.2015 року про виключення із земель загального користування земельної ділянки площею 0,007019 га (70,19 кв.м) між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 та закрити прохід (проїзд) між цими домоволодіннями та залишити їй цю земельну ділянку у користування.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що Кіровоградською міською радою протиправно не вжито законних дій щодо належного розгляду її заяви та прийняття рішення, чим порушено статті 142-145 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст. 3, 20, 40, 158, 159 Земельного кодексу України. Вказана бездіяльність, на думку позивача, порушує її права, гарантовані ст. 13 Конституції України, ст. 116, 118 Земельного кодексу України, на розгляд і прийняття рішення по суті заяви.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016р. постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2016р. скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Кіровоградської міської ради, яка полягає в усуненні від розгляду і вирішенні на сесії Кіровоградської міської ради по суті заяви ОСОБА_2 від 07.07.2015 року про виключення із земель загального користування земельної ділянки площею 0,007019 га (70,19 кв.м) між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Кіровоградську міську раду розглянути на сесії Кіровоградської міської ради заяву від 07.07.2015 року про виключення із земель загального користування земельної ділянки площею 0,007019 га (70,19 кв.м) між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 .

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодились відповідач та третя особа, звернулись з касаційними скаргами, в яких посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просили скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційних скарг посилались на те, що питання виключення земельної ділянки із земель загального користування не віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, а тому порушене в заяві позивача питання не могло розглядатись на засіданні сесії міської ради.

Заперечуючи проти касаційних скарг позивач просила у їх задоволенні відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування №4467 від 31.10.2005р. і Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно будинок з надвірними будівлями і спорудами на земельній ділянці площею 498,6 кв.м.

Пунктом 19 рішення №91 від 26.09.2006р. Кіровоградської міської ради позивачці було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 483,6 кв.м і видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку від 12.02.2007р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012р. визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 26.09.2006р. №091 щодо передачі ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_2 з тих підстав, що частина земельної ділянки (проїзд загального користування) відноситься до земель комунальної власності та є землею загального користування, яка не може передаватися у приватну власність.

З тих же підстав рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2013р. визнано недійсним Державний акт від 12.02.2007р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 483,60 кв.м. виданий позивачу ОСОБА_2 та скасована його державна реєстрація.

Зазначеними рішеннями встановлено наявність проїзду загального користування між земельними ділянками АДРЕСА_3 згідно генерального плану 1985 року, який не може надаватись у приватну власність.

07.07.2015р. позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила прийняти рішення на черговій сесії Кіровоградської міської ради про закриття проходу, яким виключити із земель загального користування земельну ділянку площею, 0,007019 га яка знаходиться у комунальній власності і розташована між земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_4 та повернути їй у користування.

Листом від 27.07.2015р., за підписом заступника міського голови, відповідач повідомив позивача про відсутність законних підстав для прийняття рішення зазначеного у її зверненні.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що питання, які виносяться на розгляд сесії сільської, селищної, міської ради визначаються законодавством України. В разі відсутності в законодавстві норми, яка вказує про наявність обов`язку (повноваження) розглядати відповідне питання на засіданні сесії, таке питання не розглядається.

Суд дійшов висновку, що питання щодо виключення із земель загального користування земельної ділянки не визначено ні Земельним кодексом України, ні іншим законодавчим актом до повноважень органів місцевого самоврядування, а тому це питання не може розглядатись на засіданні сесії міської ради.

Крім того суд виходив з того, що порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст. 123 Земельного кодексу України, яка передбачає обов`язковість прийняття уповноваженим органом відповідного рішення та отримання документу, визначеного ст. 126 Земельного кодексу України, який посвідчує таке право.

В свою чергу в заяві від 07.07.2015р. позивачем не визначено, яке саме право (постійного або тимчасового) користування земельною ділянкою вона просить залишити за нею, не визначає на підставі чого таке право виникло та недотримано порядку, встановленого Земельним кодексом України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що заява позивача не підлягає розгляду на черговій сесії міської ради, а тому надана відповідачем відповідь в порядку Закону України «Про звернення» громадян є цілком правомірною, що виключає ознаки бездіяльності відповідача.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, і саме про вилучення із земель загального користування проїзду (тобто земель комунальної власності), просила в своєму зверненні позивач.

Погодившись з запереченнями відповідача стосовно неможливості передання у власність ОСОБА_2 проїзду, розташованого між земельними ділянками по вул . Криничуватій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що предметом спірних правовідносин є бездіяльність Кіровоградської міської ради стосовно рогляду заяви позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» замість належного розгляду на пленарному засіданні міської ради. Тобто, фактично предметом спору виступає порушення відповідачем саме процедури розгляду такої заяви.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти чи прийнято оскаржуване рішення у межах повноважень та чи відповідає воно вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.).

Враховуючи положення статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до яких виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, суд дійшов висновку про бездіяльність відповідача щодо належного розгляду заяви позивача від 07.07.2015 року.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи, наведені у касаційних скаргах, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують та є безпідставними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статі 12 ЗК до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з пунктом 8 частини 4 статті 42 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до статті 46 Закону №280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

За наведеного правового регулювання рішення про вилучення земель із земель комунальної власності та надання земельної ділянки у користування із земель комунальної власності належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

Водночас, як було встановлено судами, заява позивача була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідь була надана листом за підписом заступника міського голови, тобто при розгляді заяви ОСОБА_2 Криворізька міська рада діяла не на підставі та не у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку щодо неналежного розгляду відповідачем заяви позивача.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 340, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , Кіровоградської міської ради - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук