Справа № 461/1322/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11573/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на окрему ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2019 року (постановлену головуючим суддею Стрельбицьким В. В. у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 7447/20900/18 від 19 лютого 2019 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення та закрити справу про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення, оскільки транспортний засіб, ввезений на митну територію України, йому не належить та ним ввезений не був, відтак, правопорушення, передбачене статтею 470 Митного кодексу України він не вчиняв.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Мухи О.С. №7447/20900/18 від 19 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 8500,00 гривень. Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України направлено на новий розгляд до Львівської митниці ДФС. У решті позовних вимог відмовлено.

При цьому окремою ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2019 року постановлено про виявлені порушення вимог митного законодавства, ознаки службової недбалості в діях посадових осіб Львівської митниці ДФС та обставини, які мають ознаки злочину, передбаченого частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України, повідомити прокурору Львівської області та Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. Про вжиті заходи реагування повідомити Галицький районний суд міста Львова протягом одного місяця з моменту отримання даної ухвали.

Не погодившись із окремою ухвалою суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил посадовими особами Львівської Митниці ДФС не було допущено порушення вимог чинного законодавства, оскільки підставами для її винесення були саме протокол в справі про порушення митних правил, витяг з Єдиної автоматизованої інформаційної системи, а також технічний паспорт на транспортний засіб. При цьому покликається на відсутність в посадових осіб митного органу повноважень щодо розшуку осіб, які могли б організовувати незаконне ввезення транспортних засобів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржувана окрема ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача полягають у грубому ігноруванні та нехтуванні положень митного законодавства щодо ведення митної справи, оскільки службовими особами Львівської митниці ДФС не вжито належних, передбачених законом заходів для перевірки відомостей, повідомлених ОСОБА_1 та свідками, чим завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам позивача.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Тобто, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням наданих адміністративним процесуальним законом засобів.

Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду справи порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті.

Апеляційний суд зазначає, що згідно із статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 491 Митного кодексу України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частиною першою статті 494 Митного кодексу України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною першою статті 495 Митного кодексу України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд зазначає, що відповідач, виявивши порушення позивачем митних правил, належним чином відреагував, тобто, відібрав пояснення, склав протокол, результатом чого стало винесення постанови у справі про порушення митних правил. Такі дії Львівської митниці ДФС охоплюються предметом даного спору, а тому не можуть бути предметом реагування суду окремою ухвалою.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на нез`ясування судом першої інстанції обставин, на які він посилається як на підставу винесення окремої ухвали, зокрема, відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача із заявою до правоохоронних органів про вчинення щодо нього шахрайських дій.

Слід зазначити, суд першої інстанції прийшов до висновку про допущення посадовими особами Львівської митниці ДФС порушення вимог закону за відсутності в матеріалах справи протоколу в справі про порушення митних правил, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, та пояснень, наданих позивачем митному органу, які підлягали обов`язковому дослідженню в ході надання оцінки правомірності дій посадових осіб відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що постановляючи окрему ухвалу, суд повинен зазначити конкретні факти та обставини виявлених порушень закону. Натомість, в ухвалі суду першої інстанції такі не встановлені, а зазначено про те, що в ході судового розгляду встановлено обставини, які свідчать про ймовірне, незаконне, неодноразове ввезення транспортного засобу на територію України без сплати митних платежів. Які це обставини і як вони встановлені суд не зазначив.

Так само не зазначено, які саме дії відповідача полягають у грубому ігноруванні та нехтуванні положень митного законодавства та яка шкода заподіяна позивачу і авторитету державних органів.

Щодо невжиття посадовими особами Львівської митниці ДФС заходів щодо перевірки відомостей, повідомлених позивачем у своєму поясненні, непроведення заходів з розшуку осіб, ймовірно причетних до незаконного ввезення транспортних засобів, та відібрання в них пояснень, суд зазначає, що вказані обставини підлягають з`ясуванню правоохоронними органами в межах кримінального провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає обставин, які свідчать про допущення посадовими особами Львівської митниці ДФС порушення вимог чинного законодавства, а тому підстави для прийняття судом першої інстанції окремої ухвали відсутні.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування окремої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 249, 310, 315, 317, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Окрему ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2019 року у справі № 461/1322/19 скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.