Справа № 400/582/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/582/19

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 27 червня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивачів - Фермерського господарства «ЯР», про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо нерозгляду заяв позивачів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані в межах території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області; зобов`язання затвердити відповідні проекти.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправною бездіяльність, що виразилась у неприйнятті рішення за наслідком отримання заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність; зобов`язано затвердити подані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин Держгеокадастр не мав права відмовляти позивачам у погодженні поданого ним проекту землеустрою з підстав, визначених у оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, апелянти вважають, що належним способом відновлення їхніх порушених прав у межах спірних правовідносин буде зобов`язання Держгеокадастру затвердити подані ними проекту землеустрою.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, так як апелянти не мають права на затвердження поданих проектів землеустрою.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції, зокрема, встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року, у справі № 814/1181/18, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до Держгеокадастру, а саме: визнано протиправними дії щодо відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства; зобов`язано надати позивачам відповідні дозволи (а.с. 23-26).

На виконання рішення суду Держгеокадастром 30 серпня 2018 року видано накази, якими надано позивачам дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

В свою чергу, 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Держгеокадастру із заявою про розгляд та затвердження проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність (а.с. 65).

Листом від 15 січня 2019 року № Б-12538/0/190/20-19-СГ (а.с. 66) Держгеокадастр повернув надані матеріали на доопрацювання, зазначивши про необхідність доповнення пояснювальної записки певною інформацією.

Також, 17 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Держгеокадастру із заявою про розгляд та затвердження проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність (а.с. 69).

Листом від 15 січня 2019 року № Б-12541/0-186/0/20-19-СГ Держгеокадастр повернув надані матеріали на доопрацювання, зазначивши про необхідність доповнення пояснювальної записки певною інформацією (а.с. 70).

Крім того, 21 січня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Управління із заявою про розгляд та затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність (а.с. 71).

Листом від 06 лютого 2019 року № П-584/0-560/0/20-19-СГ Держгеокадастр повернув надані матеріали на доопрацювання, зазначивши про розбіжності у наданих документах щодо вартості земельної частки (паю) (а.с. 72).

Не погоджуючись з отриманими листами позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом, вважаючи протиправною допущену суб`єктом владних повноважень бездіяльність.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який не оскаржено Держгеокадастром в апеляційному порядку.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, судом першої інстанції також зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , так як вони не мають права на затвердження поданих проектів землеустрою, з яким частково не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

При цьому, рішення суду першої інстанції оскаржено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому колегія суддів перевіряється правомірність останнього лише в межах вимог апеляційної скарги зазначених позивачів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому, правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з п. 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подано до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області заяви про затвердження виготовлених проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

В свою чергу, листами ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області повернуто надані позивачами матеріали на доопрацювання у зв`язку з наявністю в них недоліків та розбіжностей.

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначати наступне.

Так, з аналізу вищевикладених нормативно-правових актів вбачається, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останній має видавати відповідний наказ.

При цьому, листи Держгеокадастру складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його затвердженні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

При цьому, в межах спірних правовідносин позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру в області з відповідними заявами про затвердження проектів землеустрою, а не із зверненням про надання інформації.

Між тим, за наслідками розгляду отриманих заяви суб`єкт владних повноважень мав прийняти відповідне управлінське рішення, а не направляти відповідь у формі листа.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що відправлені Головним управлінням Держгеокадастру листи, не можуть сприйматися судом як належна відмова у затвердженні проекту землеустрою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду поданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заяв про затвердження проектів землеустрою.

При цьому, судом першої інстанції задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зокрема, з викладених вище підстав.

Проте, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, в частині вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а як наслідок помилково зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає передчасною надану судом першої інстанції оцінку проведеній державній експертизі проектів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , так як така оцінка не надавалась Держгеокадастром у межах спірних правовідносин, а тому суд позбавлений можливості перевіряти правомірність його висновків.

В свою чергу, вирішуючи питання обрання способу захисту порушеного права позивачів у межах спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Держгеокадастр повторно розглянути подані позивачами заяви у встановленому порядку та у встановлені строки.

При цьому, колегія суддів вважає передчасною можливість зобов`язання Держгеокадастру затвердити подані позивачами проекти, так як у межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень фактично не прийнято належного рішення щодо розгляду заяв позивачів про затвердження поданих проектів землеустрою.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 6 вказаної статті встановлено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

В даному випадку, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь кожного з позивачів половину понесених ними судових витрат, а саме половину сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, у загальній сумі 960,50 грн.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для часткового скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року, в частині висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - скасувати, прийнявши у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, допущену під час розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, поданої 17 грудня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, подану 17 грудня 2018 року, а також прийняти відповідний наказ, згідно вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, допущену під час розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, поданої 17 грудня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, подану 17 грудня 2018 року, а також прийняти відповідний наказ, згідно вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, допущену під час розгляду заяви ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, поданої 21 січня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, подану 21 січня 2019 року, а також прийняти відповідний наказ, згідно вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 частково понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, у загальній сумі 960 (дев`ятсот шістдесят гривень) 50 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_3 частково понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, у загальній сумі 960 (дев`ятсот шістдесят гривень) 50 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 частково понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, у загальній сумі 960 (дев`ятсот шістдесят гривень) 50 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.