Справа № 462/4524/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11632/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року (головуючий суддя: Галайко Н.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення - 01.10.2019 ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Демчини Василя Євгеновича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

ОСОБА_1 15.07.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 614403 від 18.06.2019, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Демчиною В. Є. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену за ч. 5 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. та просив закрити провадження у справі.

Обґрунтовує позов тим, що 18.06.2019 інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенантом Демчиною В. Є., відносно позивача складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, яке полягало в тому, що у м. Львові по вул. Гнатюка, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в дії знаку 5.39 з табл. 7.17 та 7.61 (зупинка для людей з інвалідністю). Позивач зазначає, що під час розгляду адміністративної справи він надав відповідні пояснення, які всупереч вимогам ст. 278КУпАП були долучені лише після складання тексту постанови за його наполяганням і не вплинули на розгляд справи. Вказану постанову, вважає незаконною та необґрунтованою, зазначає, що правопорушення, яке ставиться йому у вину, не вчиняв та Правил дорожнього руху не порушував.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року у в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що прийняте рішення є незаконним, таким, що не відповідає обставинам справи, а тому просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.06.2019, близько 10 год. 52 хв. інспектором взводу 2, роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Демчиною В.Є на позивача було складено постанову серії ДП 18 № 614403 від 18.06.2019 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в сумі 1 020 грн за порушення, передбачене ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення п. п. 8.4 ґ, е ПДР України, зокрема, водій ОСОБА_1 у м. Львові по вул. Гнатюка, 2, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в дії знаку 5.39 з табл.7.17 та 7.61 (зупинка для людей з інвалідністю), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що з долучених до матеріалів справи фотографій, інших матеріалів, встановлено, що позивач порушив вимоги дії знаку 5.39 з табл. 7.17 та 7.61 (зупинка для людей з інвалідністю), чим порушив ПДР України, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. п. «е» п. 8.4 ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Розділом 33 ПДР України визначено, що знак 5.39 «Зона стоянки», визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Знак 7.17 «Особи з інвалідністю». Означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Згідно п. 10.9.21 ДСТУ 4100:2014 Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.12.2014 № 1485, табличку 7.17 «Інваліди» потрібно застосовувати зі знаками 5.38.1-5.38.3 і 5.39, щоб зазначити місця (або спеціально відведену частину майданчика) для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

З системного аналізу вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дорожній знак 5.39 «Зона стоянки», визначає певну обмежену зону, де дозволяється стоянка транспортних засобів, за умов, розміщення додаткових табличок під ним, зокрема і таблички 7.17 «Особи з інвалідністю». Розміщення дорожнього знаку 5.39 «Зона стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», повністю узгоджується з ДСТУ 4100:2014 Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування, яких поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях згідно ПДР України, а також правила їх застосування на всіх дорогах, що експлуатуються.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фотознімком, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по справі, підтверджено, що автомобіль CITROEN C-ELYSEE номерний знак НОМЕР_1 припаркований по вул. Академіка Гнатюка 2, м. Львів, в зоні дії дорожнього знаку 5.39 «Зона стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», що у свою чергу порушує ПДР України та за що встановлено адміністративна відповідальність ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень наданих інспектору 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Демчині В. Є., за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому є законною.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не залучив до розгляду справи Департамент патрульної поліції, який, в розумінні ст. 222 КУпАП, є відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, вказана обставина не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року у справі № 462/4524/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін