Справа № 240/7547/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7547/19

Головуючий у 1-й інстанції: Майстренко Н.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

18 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Мацького Є.М. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02: 000: 3100, що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області; зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02: 000: 3100, що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, та прийняти по ній рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що на копії рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року, яку позивач отримав від суду першої інстанції, відсутній підпис судді, що відповідно до п.5 ч.3 ст.317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнитичастково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що листом Брусилівської селищної ради від 26.04.2019 №388, на звернення ОСОБА_1 від 26.03.2019 про передачу в оренду земельної ділянки для сінокосіння, позивача повідомлено, що в порушення норм ст. 123 Земельного кодексу України заявником не надано до заяви графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а також не вказано розмір земельної ділянки, яку він має отримати в користування на умовах договору оренди землі, що є прямим порушенням вимог ст. 123 Земельного кодексу України (а.с. 9).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду поданої ним заяви у встановленому законом порядку, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що клопотання позивача розглянуто на 34 сесії сьомого скликання Брусилівської селищної ради та прийнято відповідне рішення.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про відсутність на оскаржуваному рішенні суду першої інстанції підпису судді.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.

Вказані в п.5 ч.3 ст.317 КАС України підстави стосуються виключно до оригіналів судових рішень.

Судом встановлено, що оригінал рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року (а.с.45-49) підписаний суддею Н.М. Майстренко, яка визначена головуючою суддею відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 року (а.с.1).

Таким чином, підстави для скасування рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року на підставі п.5 ч.3 ст.317 КАС України відсутні.

При цьому відсутність підпису судді на копії судового рішення не свідчить про відсутність такого підпису на оригіналі судового рішення.

Так, порядок виготовлення копій судового рішення визначений Інструкцією з діловодства в адміністративних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України 17.12.2013 № 174.

Відповідно до п. 6.8.8. Інструкції з діловодства в адміністративних судах України копії судових рішень повинні бути належним чином оформлені, підписані працівником апарату суду та скріплені номерною печаткою суду, окрім випадків, передбачених пунктом 1.5.6 цієї Інструкції.

На копіях судових рішень у верхньому правому куті проставляється штамп "Копія", після тексту судового рішення проставляються штамп суду "Згідно з оригіналом".

Отже, копії судових рішень підписуються працівником апарату суду та засвідчуються номерною печаткою та штампами.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги про те, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року не підписано суддею, який його прийняв є необґрунтованими та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Перевіривши висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 26.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02: 000: 3100, що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області

Згідно з листом Брусилівської селищної ради від 26.04.2019 №388 позивача повідомлено про те, що в порушення норм ст. 123 Земельного кодексу України заявником не надано до заяви графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а також не вказано розмір земельної ділянки, яку він має отримати в користування на умовах договору оренди землі, що є прямим порушенням вимог ст. 123 Земельного кодексу України (а.с. 9).

Відповідно до позовної заяви позивач не погодився з такою відповіддю, оскільки звертався із заявою про передачу земельної ділянки в оренду для сінокосіння, а не з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Відповідач в обґрунтування відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу зазначив про те, що у зв`язку з відсутністю державної реєстрації комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:3100 Брусилівська селищна рада не має правових підстав для прийняття відповідного рішення сесії та для винесення заяви позивача на розгляд сесії, тому заява ОСОБА_1

Оцінюючи відповідь Брусилівської селищної ради, оформлену листом від 26.04.2019 №388, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед інших належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Ст.25 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 34 ч.1 ст.26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.4 ст.117 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, орган місцевого самоврядування має право розпорядження земельною ділянкою після державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про надання земельної ділянки в оренду відповідно до акта прийому-передачі земельних ділянок від 22.12.2018 (а.с.21) спірна земельна ділянка за кадастровим номером :02:000:3100 передана у власність Брусилівської селищної ради. Водночас, право власності на вказну земельну ділянку не було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з вказаного реєстру (а.с.43).

Отже, у відповідача були відсутні підстави для оцінки поданих позивачем документів та розгляду заяви ОСОБА_1 на сесії селищної ради і прийняття відповідного рішення.

Водночас, вказані обставини не були зазначені в листі Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 26.04.2019 №388.

Відповідно до вказаного листа від 26.04.2019 №388 відповідач зазначив про порушення позивачем вимог ст.123 Земельного кодексу України у зв`язку з відсутністю графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та відсутністю зазначення розміру земельної ділянки, яку позивач бажає отримати в оренду.

Таким чином, не маючи повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області дала оцінку заяві позивача на відповідність її положенням ст.123 Земельного кодексу України.

При цьому в обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що у зв`язку з неможливістю розглянути заяву ОСОБА_1 на сесії селищної ради, вказана заява розглянута відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», зокрема статті 20.

Ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з ч.3 ст.15 Закону № 393/96-ВР рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, відповідь на звернення повинна бути повною, вичерпною, мотивованою і ґрунтуватися на положеннях законодавства.

Водночас, у листі Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 26.04.2019 №388 не зазначено підстави для розгляду заяви ОСОБА_1 про надання земельної ділянки в оренду як звернення громадян, не обґрунтовано відсутність у відповідача повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :02:000: 3100 та не наведено посилань на відповідні положення чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідь Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, оформлена листом від 26.04.2019 №388, не відповідає вказаним вище критеріям, зокрема, є необґрунтованою, прийнятою недобросовісно та без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та вимог апеляційної скарги шляхом визнання протиправними дій Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо надання необґрунтованої відповіді на заяву ОСОБА_1 від 26.03.2019 року у формі листа від 26.04.2019 №388.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що клопотання позивача розглянуто на 34 сесії сьомого скликання Брусилівської селищної ради. Рішенням сесії Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 17.07.2019 №1078 (а.с.52-53) ОСОБА_1 відмовлено в передачі в користування на умовах договору оренди земельної ділянки для сінокосіння.

Таким чином, з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи, відсутні підстави повторно зобов`язувати Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2019 року задоволенню не підлягають.

Отже, встановлені та перевірені обставини справи свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Водночас, висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо надання необґрунтованої відповіді на заяву ОСОБА_1 від 26.03.2019 року у формі листа від 26.04.2019 №388.

В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 листопада 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Мацький Є.М. Смілянець Е. С.