Справа № 0740/849/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/3256/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року (суддя- Шешеня О.М., ухвалене в м. Ужгороді о 10:25, повний текст складено 22.10.2018р.) у справі № 0740/849/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та з врахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправними дії відповідача по перерахунку пенсії за вислугу років починаючи з 01.01.2018 року в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення та виплати перерахованої пенсії не в повному обсязі, зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2018 року перерахунок призначеної згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсії за вислугу років з урахуванням 77% розміру окладу за посадою, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, визначених довідкою Адміністрації ДПС України про розмір грошового забезпечення від 31.03.2018 року №11/3668 та виплатити починаючи 01.01.2018 року 100% суми перерахованої пенсії без обмежень, встановлених п. 2 постанови КМ України від 21.02.2018 року за №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в позові в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент проведення перерахунку пенсії позивачу максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, а тому позивачу проведено перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 70 відсотків грошового забезпечення, визначеного відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам (Постанова № 103) і чинної на час перерахунку редакції статті 13 Закону № 2262-ХІІ. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в позові.

Позивач, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 09.01.2001 р. перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугу років (29 років) згідно ст. 43 Закону України №2262-ХІІ виходячи з розрахунку 77% грошового забезпечення за посадою на день звільнення зі служби в сумі 3447,15 грн., що підтверджується листом відповідача від 16.01.2018 р. №447/М-99-01.

01.01.2018 року відповідачем було здійснено перерахунок призначеної позивачеві пенсії із розрахунку 70% розміру окладу за посадою, окладом за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, згідно Довідки Адміністрації ДПС України про розмір грошового забезпечення від 31.03.2018 р. № 11/3668 (а.с. 14), що підтверджується листом відповідача від 11.05.2018 р. №201/М-99-01.

Листом відповідача від 11.05.2018 р. №201/М-99-01 зазначено, що перерахунок пенсії позивача було здійснено на виконання вимог Постанови №103 та розраховано пенсію в сумі 5241,08 грн.

В подальшому 25.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити з 01.03.2018 р. перерахунок та виплату 100 % призначеної йому, згідно Закону України №2262-ХІІ, пенсії за вислугу років з урахуванням 77% розміру окладу за посадою, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, визначених довідкою Адміністрації ДПС України про розмір грошового забезпечення від 31.03.2018 р. № 11/3668, проте листом від 22.06.2018 р. відповідач повідомив позивача, що перерахунок пенсії з 01.01.2018 року було здійснено згідно чинної редакції Закону України №2262-ХІІ.

Не погодившись з такими діями пенсійного органу ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , що виразились у зменшенні розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунку з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, є протиправними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення (частина 1 Закону).

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів (частина 2 Закону).

Пунктом 8 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011, у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цифри "90" замінено цифрами "80".

Пунктом 2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цифри "80" замінено цифрами "70".

Відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час перерахунку пенсії позивача, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто обов`язковою підставою для здійснення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тоді як Кабінету Міністрів України делеговано визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за вказаним Законом.

При цьому, зміни до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Згідно пункту 1 Постанови № 103 підлягають перерахунку пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до пункту 4 якого перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені 2 і 3 статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. При цьому, Постанова Кабінету Міністрів України № 45 і Постанова Кабінету Міністрів України № 103 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що внесені Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін у зв`язку з прийняттям Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні не зазнала.

Отже, зміна розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при призначенні такої відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 (залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р.).

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 протиправно зменшено розмір процентної складової грошового забезпечення із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

З приводу виплати позивачеві 100% суми перерахованої пенсії без обмежень, встановлених п. 2 постанови КМ України від 21.02.2018 року за №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб", апеляційний суд зазначає.

Згідно п. 2 Постанови № 103 зазначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У відповідності до ст. 55 Закону України № 2262-XII нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином судом першої інстанції вірно зазначено, що п. 2 Постанови №103 встановлено обмеження на виплату пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), перерахованих відповідно до статті 63 Закону України №2262, які не відповідають умовам виплати нарахованих пенсій, не отриманих пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, що передбачені статтею 55 Закону України №2262.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що стаття 55 Закону №2262 не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України визначати строки виплати пенсії, яка не виплачена з вини органу Пенсійного фонду України.

Окрім цього, зі змісту п.1, п.2 Постанови № 103 вбачається, що нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. Крім того, вказаними пунктами постанови Кабінету Міністрів України фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям порядок проведення перерахунку пенсії.

Таким чином апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом України № 2262-ХІІ, а отже відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном", оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття Постанови № 103 було передбачено Законом України № 2262-ХІІ, а тому невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 року (за заявою №68385/10 та №71378/10), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Враховуючи наведене апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про право позивача отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, отже, обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою №103, не можуть бути застосовані. Відтак судом підставно задоволено позовні вимоги.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №0740/849/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 21.11.2019р.