Справа № 520/10209/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"13" листопада 2019 р. № 520/10209/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанська Я.В.

представника позивача - Черненко О.А .,

представника відповідача - Міронова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
до Головного управління ДПС в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46)
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування податкової застави майна ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області:

1.1. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 4 848,03 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.2. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 757,9 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

1.3. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 5 354,91 грн., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 194,3 кв. м.;

1.4. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 44 151,12 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 602,0 кв. м;

1.5. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 6 716,37 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 243,7 кв. м;

1.6. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 35 497,28 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 288,0 кв. м;

1.7. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 4 912,64 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.8. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 880 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

1.9. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 6 217,60 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 194,3 кв. м;

1.10. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 51 264,0 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 602,0 кв. м;

1.11. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 7 798,40 грн., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 243,7 кв. м;

1.12. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 41 216,0 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 288,0 кв. м;

1.13. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 3 402,36 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 243,70 кв. м;

1.14. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 2 712,67 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 194,30 кв. м;

1.15. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 17 982,09 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 288,0 кв. м;

1.16. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 22 365,93 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 602,0 кв. м;

1.17. податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 65 048,26 гри., за 2018 рік (червень - грудень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 3 328,0 кв. м.

2. Скасувати обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,- податкову заставу, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.06.2019 року за №26736515 реєстратором - податковим керуючим головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Харківській області Кібець Інною Володимирівною.

3. Судові витрати по справі покласти на Відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області є незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню та просить суд скасувати обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,- податкову заставу, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.06.2019 року за №26736515 реєстратором - податковим керуючим головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Харківській області Кібець Інною Володимирівною.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області сформовано податкові повідомлення-рішення (надалі по тексту - ППР) про нарахування мені податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки -

04 грудня 2018 року за податкові періоди 2016 - 2017 роки;

05 липня 2019 року за податковий період 2018 рік.

Вказані ППР були отримані позивачем в серпні 2019 року з Листом ГУ ДФС у Харківській області за вих. №17867/ФОП/20-40-50-06-22 від 16.07.2019 року, наданим у відповідь на звернення позивача щодо представлення інформації про нараховані податкові зобов`язання та про проведення звірки і здійснення перерахунку суми податку.

Щодо податкових повідомлень рішень за податкові періоди 2016 - 2017 pp.

Пунктом 266.1.1. cm. 266 ПК України, встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/ або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.6.1 статті 266 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є календарний рік.

У ч. 1 ст. З Бюджетного кодексу України зазначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платники податки контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Тобто, граничний строк для прийняття ППР був: за 2016 рік - 01 липня 2017 року, за 2017 рік - 01 липня 2018 року.

Судом встановлено, що контролюючий орган за вказані звітні періоди ППР сформував лише 04 грудня 2018 року, які було вручено позивачу в серпні 2019 року, що відповідно не узгоджується з приписами пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України.

Аналогічного правового висновку щодо протиправності ППР при порушенні контролюючим органом граничних строків його прийняття дотримується Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в постанові від 29.01.2019 року у справі № 817/213/16, яка є обов`язковою для врахування судом першої інстанції.

Крім цього суд зазначає, що дія підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України зі змістом - «Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу» прийнята згідно Закону України від 07.12.2017 року, №2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» (п.48 р. І Закону), набула чинності з 01.01.2018 року (п.1 р. II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону).

Норми, встановленої п.п. 266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, в редакціях ПК України, до 01.01.2018року - не існувало.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, право контролюючого органу на нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки щодо звітних періодів, в межах строків визначених ст. 102 ПК України (1095 днів), виникло у контролюючого органу з 01.01.2018р. з набуттям чинності Закону України від 07.12.2017 року, №2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», і може бути реалізовано щодо нарахування податку на нерухоме майно, починаючи з 01.01.2018 року (у 2019р. - за 2018р.; у 2020 році - за 2018, 2019 роки, у 2021році-за2018, 2019, 2020р.р. і т.д.).

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

У Рішенні Конституційного Суду, від 05.04.2001 №3-рп/2001 «У справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки)», дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів також; знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №826/5799/16 та постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №821/1180/16 також: підтверджує, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах, щодо визначення податкового зобов`язання за 2016 - 2017 роки зі сплати податку на нерухоме майно, контролюючий орган повинен був дотримуватись приписів підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, а оскільки як було встановлено судом вище у відповідача були відсутні правові підстави 04 грудня 2018 року визначати грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 - 2017 роки, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню наступні ППР:

Звітний періодАдреса об`єкту нерухомого майнаЗагальна площа об`єкту нерухомого майна, кв. мСума податку, грн.Дата та номер ППР
2016АДРЕСА_1311,9 - (пільга 120) = 191,94 848,03№0-2011 від 05.07.2019
2016АДРЕСА_2110757,9№0-2011 від 05.07.2019
2016АДРЕСА_3194,35 354,91№0- 2011 від 04.12.2018
2016м. Харків, вул. Полтавський Шлях, - 140-А в літ. «А-2»1 602,044 151,12№0-2011 від 04.12.2018
2016АДРЕСА_3243,76 716,37№0-2011 від 04.12.2018
2016АДРЕСА_31 288,035 497,28№0-2011 від 04.12.2018
2017АДРЕСА_1311,9 - (пільга 120) = 191,94 912,64№0-2011 від 05.07.2019
2017АДРЕСА_2110880№0-2011 від 05.07.2019

2017АДРЕСА_3194,36 217,60№0-2011 від « 04.12.2018
2017АДРЕСА_31 602,051 264,0№0-2011 від 04.12.2018
2017АДРЕСА_3243,77 798,40№0-2011 від 04.12.2018
2017АДРЕСА_31 288,041 216,0№0-2011 від 04.12.2018
ВСЬОГО 209 614,25

Щодо податкових повідомлень рішень за податкові періоди 2018p.

Суд зазначає, що підставою для відповідних висновків відповідача, про застосування до об`єкту за адресою: АДРЕСА_3 - спортивно-оздоровчий комплекс який належить позивачу ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються розмірі як для будівлі готельню - 1 відсоток, у зв`язку з тим, що Згідно з п.п. 14.1.129 прим. 1 п.п. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПКУ об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, поділяються на такі типи:

будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування,

адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

будівлі промислові та склади;

будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо,

інші будівлі.

База оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_2 у власності перебуває:

нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3, площею 3 328,0 кв.м. Дата державної реєстрації: 3 328 кв.м.

В графі «Тип майна» зазначено нежитлове приміщення, без конкретизації його приналежності. Відомості щодо цільового призначення нежитлової будівлі відсутні.

Відповідач зазначав, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 роки нараховується згідно додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові».

Пунктом 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:

1) будівлі котельні - 1 відсоток;

2) будівлі офісні - 1 відсоток;

3) будівлі торговельні - 1 відсоток;

4) гаражі - 0,1 відсотка;

5) будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка;

6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;

7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків;

8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Враховуючи, що у контролюючого органу відсутні дані стосовно цільового призначення та відомостей стосовно типу приміщення, ГУ ДФС зроблено висновок про належність вказаного об`єкту до будівель офісних/торгівельних.

З вище зазначеним твердженням відповідача суд не погоджується , оскільки за правилом п. 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Таким рішеннями органу місцевого самоврядування є рішення Харківської міської ради №1793/15 від 21.01.2015 року та рішення Харківської міської ради від 22.02.2017р. № 542/17.

Для справляння податку у порядку ст.266 Податкового кодексу України визначальними кваліфікуючими ознаками кожного окремого об`єкту нерухомого майна як об`єкту стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є:

1) місце розташування об`єкта (тобто адреса будівлі);

2) тип об`єкта (тобто тип чи категорія будівлі).

Пунктами 14.1.129 та 14.1.129-1 Податкового кодексу України об`єкти житлової та нежитлової нерухомості розмежовані законодавцем за категоріями і саме у залежності від конкретної категорії об`єкта згідно з рішенням органу місцевого самоврядування застосовується певна ставка податку.

За змістом додатку №1 до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджене рішенням Харківської міської ради №1793/15 від 21.01.2015 року (із змінами та доповненнями) та додатку до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017р. №542/17 типи нежитлової нерухомості поділяються на: будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торгівельні, гаражі, будівлі промислові та склади, будівлі для публічних виступів, господарські (присадибні) будівлі, інші будівлі.

Положеннями пункту о Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:

1) будівлі готельні - 1 відсоток;

2) будівлі офісні - 1 відсоток;

3) будівлі торговельні 1 відсоток;

4) гаражі -0,1 відсотка;

5) будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка;

6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;

7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків;

8) інші будівлі -0,1 відсотка.

Судом встановлено, що з 29 січня 2016 року позивачці на праві власності належать нежитлові приміщення, загальною площею 3 328 кв. м (реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до 20 червня 2018 року була проведена на окремі об`єкти нерухомого майна наступних площ - 243,7 кв. м; 194,3 кв. м; 1 288,0 кв. м; 1 602,0 кв. м) в літ. «А-2» за" адресою: АДРЕСА_3 (надалі по тексту - об`єкт нерухомого майна).

Згідно технічних паспортів на вказаний об`єкт нерухомого майна, виготовлених за станом на 22 квітня 2015 року та на 11 квітня 2018 року головне функціональне призначення - спортивно-оздоровчий комплекс.

Інструментом ідентифікації об`єктів нерухомості в частині їх належності до відповідних типів нерухомого майна є, зокрема, Класифікатор № 507 як складова частина Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації, призначений для використання органами центральної виконавчої влади та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. (Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507 (ДК 018-2000).

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

ДК 018-2000 використовується для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації на об`єкт нерухомого майна.

Даної правової позиції дотримується Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в постанові від 31.01.2018 року у справі №822/2624/16 (провадження К/9901/1438/17, номер в ЄДРСР: 71939089).

В Розділі І Вступ ДК 018-2000 вказано, що будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином:

обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання;

потім будівля класифікується за методом "зверху - вниз". Будівлю спочатку відносять до розділу (один розряд коду), що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної площі. Далі їх відносять до підрозділу (два розряди коду) - житлові будівлі, нежитлові будівлі за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі. Наступним кроком визначається група (три розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі в межах підрозділу. Нарешті, вибирається належність будівлі до класу (чотири розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі у межах групи.

Головне призначення (тин) об`єкту нерухомого майна, визначене за функціональним призначенням нежитлових приміщень згідно експлікації технічного паспорту за Методикою Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507 (ДК 018-2000) наступним чином :

на рівні трьох розрядів об`єкт відноситься до групи 127 «Будівлі нежитлові інші», тому що приміщення лазень та пралень, які відносяться до цієї групи, займають найбільший відсоток (80,3 %) загальної площі об`єкту нерухомого майна;

на рівні чотирьох розрядів - до класу 1274 «Будівлі інші, не класифіковані раніше»;

На рівні класифікаційного угруповання підклас 127'4.4 «Будівлі лазень та пралень», так як приміщення лазень та пралень займають найбільший відсоток (80,3 %) загальної площі об`єкту нерухомого майна.

Суд зазначає, що 25 червня 2019 року в порядку норми п.п. 266.7.3 п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України позивачка зверталась до Дергачівської державної податкової інспекції Слобожанського управління Головного управління ДФС у Харківській області (контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) з заявою про проведення звірки та перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого мені за об`єктом нерухомого майна - нежитлові приміщення, загальною площею З 328 кв. м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_3 , врахувавши їх головне функціональне призначення - спортивно-оздоровчий комплекс згідно даних технічного паспорту.

На вказану заяву мені було надано відповідь за вих. №17867/ФОП/20-40~50-06-22 від 16.07.2019 , згідно якої контролюючий орган фактично відмовив у проведенні перерахунку та застосуванні ставки податку 0,1% виходячи з дійсного типу об`єкту нерухомого майна - інші будівлі.

При цьому, відмовляючи у проведенні перерахунку, контролюючий орган з посиланням на ДК 018-2000 вказує, що «вимоги cm, 266 Податкового кодексу України при проведенні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не передбачають можливості застосування різних ставок податку на окремі частини одного об`єкта нежитлової нерухомості, який відноситься до нежитлових приміщень та має, згідно технічного паспорту на громадський будинок, призначення «спортивно-оздоровчий комплекс».

Також судом було встановлено, що ОСОБА_2 після отримання Експертного висновку АСІ №1925801 від 05 жовтня 2019 року, виконаного ДП «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» щодо класифікації об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, за державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000, на підставі даних вказаного технічного паспорту від 11.04.2018 року, зверталась до Приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни з приводу внесення відомостей про класифікацію до Державного реєстру прав.

Однак, нотаріус, на якого покладено функції з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, повідомив про відсутність законодавчо закріпленої можливості внесення вказаних відомостей до Державного реєстру прав.

Вказану відмову суб`єкт державної реєстрації прав обґрунтував тим, що приписами пп.2 п.29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, встановлено вичерпний перелік відомостей, які вносяться до Державного реєстру прав про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, який відповідно не передбачає можливості внесення відомостей про класифікацію будівель та споруд за державним класифікатором ДК 018:2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Суд зазначає, що визначення ставки податку залежить від статусу нежитлового приміщення, визначеного згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

Головне призначення повинне бути визначене таким чином: обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.

ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Як було зазначено вище відповідачем при прийнятті оскаржених рішень не било враховано надані відповідачем оригінали відповідних документів щодо призначення - спортивно-оздоровчого комплексу згідно даних технічного паспорту, а також посилання на ДК 018-2000 у якому зазначено методику визначення головного призначення (типу) об`єкту нерухомого майна за функціональним призначенням його приміщень, що мають найбільше відсоткове співвідношення в складі повної загальної площі.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що відповідач, застосовуючи ставку податку за 2018 рік 1% не вірно визначив податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, відтак діяв не у межах та не у спосіб визначені законом, що являється підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень за 2018 рік по даному об`єкту нерухомого майна в частині протиправно нарахованої суми податку по завищеній ставці, а саме :

1 Звітний періодЗагальна площа об`єкту нерухомого майна, кв. мВизначена сума податку по ставці 1%, грн.Сума податку по ставці 0,1%, грн.Протиправно нарахована сума податку, гри.Дата та номер ППР, що піддягає визнанню протиправним та скасуванню в частині "неправомірно визначеного податку
01 -05.2018 (5 місяців)243,703 780,40378,043 402,36№0-2011 від 05.07.2019
01-05.2018 (5 місяців)194,303 014,08301,412 712,67№0-2011 від 05.07.2019
01 -05.2018 (5 місяців)1 288,019 980,101 998,0117 982,09№0-2011 від 05.07.2019
01-05.2018 (5 місяців)1 602,024 851,032 485,1022 365,93№0-2011 від 05.07.2019
06- 12.2018 (7 місяців)3 328,072 275,847 227,5865 048,26№0-2011 від 05.07.2019
ВСЬОГО: 123 901,5012 390,15111 511,31
Щодо позовної вимоги про скасування обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,- податкову заставу, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.06.2019 року за №26736515 реєстратором - податковим керуючим головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Харківській області Кібець Інною Володимирівною судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області було прийнято рішення б/н, видане 21.06.2019 року про обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , на підставі акту опису від 19.06.2019 року № 1271/20-40-56-07-19.

21.06.2019 року зареєстровано публічне обтяження податкова застава за №26736515 реєстратором - податковим керуючим головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Харківській області Кібець Інною Володимирівною.

Суд зазначає, що Порядк застосування податкової застави контролюючими органами затверджено наказом Міністерства фінансів України № 586 від 16.06.2017 року (надалі по тексту - Порядок) п.1 та п.2 Розділу II Порядку якого визначено , що Рішення про опис майна у податкову заставу та Акт опису майна повинні бути направлені позивачці.

Як було встановлено судом та доказів зворотного відповідачем надано не було, що Рішення про опис майна у податкову заставу б/н видане 21.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області, ні Акт опису майна від 19.06.2019 року №1271/20-40-56-07-19 позивачці не буди направлені.

Більше того, в розділі «об`єкт обтяження» міститься вказівка, що обтяжено невизначене майно, в той час, коли приписи п.5 Порядку чітко встановлюють, що до акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Суд зазначає, що відповідачем було обтяжено все належне мені рухоме майно без його ідентифікації та визначення вартості на предмет співмірності обтяження із сумою податкового боргу.

Так згідно пложень частин 1, 2 статті 321 ЦК України відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Наявність у платника податків податкового боргу є правовою підставою для передачі його майна відповідної вартості у податкову заставу з метою забезпечення виконання ним податкових зобов`язань.

Водночас, платнику податків як власнику надано пріоритетне право визначати, яке саме його майно має бути передано у податкову заставу.

Вказане дає підстави обґрунтовано стверджувати, що дії контролюючого органу по обтяженню податковою заставою мого рухомого майна без його ідентифікації та визначення співмірності з розміром податкового боргу, грубо порушують конституційний обов`язок органу державної влади діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки як було встановлено судом відповідачем було прийнято рішення б/н, видане 21.06.2019 року про обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , на підставі акту опису від 19.06.2019 року № 1271/20-40-56-07-19 яке є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог для всебічного захисту прав та свобод позивача та скасування вище зазначеного рішення б/н від 21.06.2019 року

Враховуючи неправомірність податкових повідомлень-рішень та безпідставність податкової застави також підлягає скасуванню обтяження невизначеного майна - податковою заставою, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21,06.2019 року за № 26736515 реєстратором - податковим керуючим головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Харківській області Кібець Інною Володимирівною.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 137,139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Головне управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування податкової застави майна - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області: №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 4 848,03 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 757,9 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 5 354,91 грн., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 194,3 кв. м.; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 44 151,12 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 602,0 кв. м; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 6 716,37 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 243,7 кв. м; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 35 497,28 гри., за 2016 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 288,0 кв. м; №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 4 912,64 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; №0-2011 від 05.07.2019 року на суму 880 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 6 217,60 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 194,3 кв. м; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 51 264,0 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 602,0 кв. м; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 7 798,40 грн., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 243,7 кв. м; №0-2011 від 04.12.2018 року на суму 41 216,0 гри., за 2017 рік, яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 288,0 кв. м; №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 3 402,36 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 243,70 кв. м; №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 2 712,67 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 194,30 кв. м; №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 17 982,09 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 288,0 кв. м; №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 22 365,93 гри., за 2018 рік (січень - травень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 602,0 кв. м; №0-2011 від 05.07.2019 року в частині на суму 65 048,26 гри., за 2018 рік (червень - грудень), яким було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 3 328,0 кв. м.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області б/н, видане 21.06.2019 року про обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , на підставі акту опису від 19.06.2019 року № 1271/20-40-56-07-19.

Скасувати обтяження невизначеного майна ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,- податкову заставу, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.06.2019 року за №26736515 реєстратором - податковим керуючим головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Харківській області Кібець Інною Володимирівною.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Харківській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 67 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Харківській області на користь ОСОБА_2 витрати на отримання експертного висновку у сумі 6999 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2019 року.

Суддя Спірідонов М.О.