Справа № 140/1965/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10587/19
Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.

за участі секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року (суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИЛА:

ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» 24.06.2019 звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 11.03.2019 №000805-40. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами відповідачем складено акт від 23.01.2019 №03/40-01/35495114. Відповідно до висновків вказаного акта перевірки установлено порушення товариством статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін прийнятих виробником цих тютюнових виробів, та порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. Позивач вважає такі висновки контролюючого органубезпідставними, такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на що просить скасувати оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року у справі №140/1965/19 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені у адміністративному позові, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки. Крім цього, наголошує, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про те, що суб`єкт господарювання не здійснив заокруглення мінімальних цін на алкогольні напої, як це визначено приміткою 4 додатка Постанови №957, оскільки жодним нормативно-правовим актом його не зобов`язано здійснювати таке заокруглення, а встановлені ціни на реалізовані алкогольні напої відповідають вимогам законодавства. Також апелянт зазначає, що встановлені відповідачем обставини та долучені документи не підтверджують висновків, викладених в акті перевірки, оскільки висновки контролюючого органу ґрунтуються лише на підставі даних про торгову марку товару, без перевірки реалізованих алкогольних напоїв на відповідність кодам УКТЗЕД, тоді як відповідно до абзацу 13 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» безпосереднім об`єктом правопорушення є конкретний алкогольний напій, який відповідно до Постанови №957 визначається за кодом УКТЗЕД, а не за назвою в документах суб`єкта господарювання.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період з 23 січня 2019 року по 28 січня 2019 року на підставі наказу від 16 січня 2019 року №141 та направлень на перевірку від 16 січня 2019 року №111, №112, №113 посадовими особами Головного управління ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими для виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами в магазині, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 7, де здійснює торгівельну діяльність ТОВ «Торговий дім «Аванта», про що було складено акт від 29 січня 2019 року №03/22/40-01/35495114.

Під час перевірки було встановлено, що 23 січня 2019 року в магазині, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 7, що належить ТОВ «Торговий дім «Аванта» сигарети «Честер» реалізовані під час контрольно-розрахункової операції за роздрібною ціною 39,43 грн., яка є вищою від максимальної роздрібної ціни на сигарети, встановленої виробником даних сигарет збільшеної на суму 5% акцизного податку з роздрібного продажу тютюнових виробів. Також, перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

На підставі акту перевірки від 29 січня 2019 року №03/22/40-01/35495114 прийнято рішення від 11 березня 2019 року №000805-40, яким до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 20000, 00 грн., в тому числі: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої в сумі 10000,00 грн.; за факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів в сумі 10000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 11 березня 2019 року №000805-40 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішення суду першої інстанції мотивоване безпідставністю позовних вимог, оскільки факт порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» підтверджується матеріалами справи та не спростований.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із пунктами 80.1 - 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

За пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із пунктом 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Крім того, абзацом другим пункту 81.3 статті 81 Податкового кодексу України, визначено, що керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Обставини, які б свідчили про порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при проведенні перевірки додержання позивачем законодавства при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами судом не встановлено.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно із статтею 11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Абзацом дванадцятим пункту 13 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року №218, та частиною тринадцятою статті 18 Закону №481/95-ВР визначено, що за наявності в місці торгівлі тютюнових виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

Згідно із пунктом 221.3 статті 221 Податкового кодексу України за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну.

Відповідно до пункту 22 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами розрахунки з покупцями за придбані тютюнові вироби здійснюються відповідно до встановленого законодавством порядку.

Таким чином, оскільки товар, що перебував на реалізації у позивача, є підакцизним товаром, при його реалізації в роздріб в ціну товару повинен включатися акцизний податок, який є непрямим податком відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, у розмірі 5 відсотків реалізованого (відпущеного товару), який розраховується з вартості тютюнових виробів, що не перевищує їх максимальну роздрібну ціну, встановлену виробником (імпортером), яка зазначена на пачці.

Матеріалами фактичної перевірки, проведеної відповідачем, підтверджується факт реалізації позивачем пачки сигарет «Честер» за ціною 39,43 грн., тоді як максимальна ціна їх продажу зазначена виробником безпосередньо на пачці, становить 37,14 грн., отже ціна реалізації з врахуванням суми 5% акцизного податку з роздрібного продажу не повинна перевищувати 39,02 грн.

Абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10 000 гривень.

Враховуючи реалізацію позивачем тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість рішення Головного управління ДФС у Волинській області про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 10000,00 грн. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що визначений відповідачем розмір штрафних санкцій є мінімально можливим з урахуванням вимог абзацу 15 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 11 вересня 2018 року у справі №826/15355/15 та від 22 квітня 2019 року у справі №803/1511/16.

Щодо накладення фінансових санкцій у розмірі 10000,00 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 28.01.2019 у магазині, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 7 реалізовано за готівку згідно фіскального чека №636057 від 28.01.2019 одну пляшку горілки «Зелений день органік лайф», місткістю 0,7 дм3 за роздрібною ціною 125,16 грн. Згідно бази даних «Системи збору захисту даних» почекової інформації за 15.01.2019 та почекової Інформації ІА1С «Податковий блок» / Аналітична система / Моніторинговий центр / чеки РРО за 15.01.2019 також встановлено факт продажу однієї пляшки горілки «Зелений день органік лайф». місткістю 0,7 дм3 за роздрібною ціною 125,16 грн. згідно фіскального чека №138534 від 15.01.2019, яка є нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої.

Нормами частини десятої статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Згідно з абзацом 31 статті 1 Закону №481/95-BP мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Положеннями абзацу 30 статті 1 Закону №481/95-BP визначено, що мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30 жовтня 2008 року №957 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

У додатку до Постанови розмір мінімальних роздрібних цін на горілку та лікеро- горілчані вироби, інші встановлено у розмірі 447 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Зокрема, мінімальна роздрібна ціна горілки та лікеро-горілчаних виробів місткістю 0,7 дм3 із вмістом спирту 40% об. Становить 125,16 грн.

Разом з тим, пунктом 4 Приміток до Постанови №957 зазначено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв, визначені (розраховані) згідно з примітками 1 - 3 цього додатка, заокруглюються: у бік зменшення до найближчого числа, що закінчується на 0, якщо закінчуються від 1 до 4 копійок; у бік збільшення до найближчого числа, що закінчується на 0, якщо закінчуються від 5 до 9 копійок.

Таким чином, суб`єктами господарювання при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями застосовується механізм заокруглення при формуванні роздрібної ціни на відповідний товар, з урахуванням примітки 4 додатку до Постанови №957.

З врахуванням вищенаведеного, мінімальна роздрібна ціна горілки та лікеро-горілчаних виробів місткістю 0,7 дм3 із вмістом спирту 40% із врахуванням заокруглення повинна бути не нижчою 125,20 грн.

Доводи апелянта про відсутність в суб`єкта господарювання обов`язку застосовувати механізм заокруглення при формуванні роздрібної ціни на відповідний товар, є безпідставними, оскільки такий прямо встановлений положеннями Постанови №957, якою установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв та механізм їх розрахунку.

Абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідачем під час проведенні перевірки встановлено здійснення роздрібної торгівлі в магазині, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк АДРЕСА_1 Інтернаціоналістів, 7 реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, що визначені постановою Кабінету Міністрів України №957 від 30 жовтня 2008 року, що є порушенням, що передбачене абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

Щодо покликань апелянта на те, що висновки контролюючого органу ґрунтуються лише на підставі даних про торгову марку товару, без перевірки реалізованих алкогольних напоїв на відповідність кодам УКТ ЗЕД, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що для «горілки та лікеро-горілчаних виробів, інші» з кодами УКТ ЗЕД 2208 60, 2208 70, 2208 90, встановлено єдину оптову-відпускну мінімальну ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту в розмірі 321 гривень, та єдину роздрібну мінімальну ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту в розмірі 447 гривень. Тобто, не зазначення контролюючим органом коду УКТ ЗЕД у акті перевірки не змінює характер спірних правовідносин, не впливає на встановлені обставини справи та, більше того, не спростовує факт вчинення позивачем порушення в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення про застосування фінансових санкційвід 11.03.2019 №000805-40, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 20000,00 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої та за факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, прийняте Головним управлінням ДФС у Волинській області на підставі, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України.

Доводи на які посилається апелянт є надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування вимог законодавства. Також доводи апеляційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції та є аналогічними тим, які зазначені у адміністративному позові.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.