Справа № 260/587/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10519/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року в справі №260/587/19 (головуючий суддя Іванчулинець Д.В., м. Ужгород) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними дій щодо коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправними дії Закарпатської митниці ДФС по коригуванню митної вартості товарів, якими збільшено митну вартість автомобіля марки: «BMW», модель «MINI», номер кузова: НОМЕР_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, зокрема, тому, що вартість транспортного засобу була визначена за першим методом - за ціною договору, оскільки в позивача була всі необхідні документи, які підтверджували таку вартість. Проте відповідач не погодився з поданою через митного брокера попередньою митною декларацією та сплатою митних платежів у сумі 124 000 грн, та в усній формі відмовив позивачу в розмитненні транспортного засобу, посилаючись на те, що ринкова вартість на день оформлення значно вища в Україні ніж та, що була вказана в договорі купівлі- продажу від 26.02.2019. Зокрема, вказано, що така становить 663407,46 грн згідно з 6 (резервним) методом визначення митної вартості транспортного засобу, а не 377 644, 12 грн (4 000 000 форинтів).

На думку апелянта, вказаними діями відповідач фактично здійснив самостійно коригування вартості автомобіля, збільшивши її до 663 407, 46 грн, та тим самим для завершення процедури митного оформлення транспортного засобу фактично зобов`язав декларанта вказати в основній митній декларації скориговану митницею вартість автомобіля, від якої була обчислена сума митних платежів.

Отже, замість зазначеної в договорі купівлі- продажу митної вартості автомобіля, яка склала 4 000 000 форинтів, що на той день згідно з офіційним курсом НБУ становила 383 754, 80 грн, відповідач, нехтуючи методом 1 визначення митної вартості автомобіля, самостійно скоригував митну вартість автомобіля, визначивши її в сумі 663 407, 46 грн, що вбачається з п.45 (коригування) митної декларації №305160/2019/015786.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Закарпатська митниця ДФС подала відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 12 березня 2019 року через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС на митну територію України, в режимі імпорту, ввезено придбаний позивачем в Угорщині легковий автомобіль марки: «BMW», модель «MINI», номер кузова: НОМЕР_2 для його митного оформлення.

Для пропуску автомобіля через митний кордон України з метою його остаточного митного оформлення на внутрішній митниці, позивачем 12 березня 2019 року, через митного брокера ОСОБА_2 , відповідачу подана попередня митна декларація, з задекларованою митною вартістю автомобіля в сумі 4 000 000, 00 форинтів, що відповідала вартості автомобіля, підтвердженої товаро - супровідними документами на ввезений автомобіль, зокрема рахунком-фактурою (інвойсом) № EL013945 від 26.02.2019 року та договором купівлі-продажу від 26.02.2019 року.

Для забезпечення сплати митних платежів за ввезений на митну територію в режимі імпорту автомобіль, позивачем 12.02.2019 року на розрахунковий рахунок відповідача внесено попередню оплату за митне оформлення в сумі 124 000,00 грн., що відповідала сумі необхідних для сплати митних платежів виходячи із задекларованої вартості автомобіля.

14 березня 2019 року позивач через митного брокера, подала відповідачу основну митну декларацію для розмитнення автомобіля із заявленою його митною вартістю в сумі 4 000 000,00 форинтів, що складає 383 754,8 грн. по офіційному курсу НБУ на той день.

14 березня 2019 року, на думку позивача, відповідачем вчинено дії по коригування митної вартості автомобіля, якими скориговану митну вартість автомобіля визначено в сумі 663 407,46 грн. та тою ж датою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) автомобіля за задекларованою митною вартістю.

Виходячи зі скоригованої відповідачем митної вартості автомобіля (663 407,46 грн.), сума митних платежів за розмитнення автомобіля в гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ склала 215 100,00 грн.

Вважаючи дії відповідача по коригуванню, в бік збільшення, митної вартості автомобіля протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не здійснювалися дії по коригуванню митної вартості товару та рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалося, оскільки заявлену самостійно декларантом за резервним методом митну вартість митницею було визнано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 Митного кодексу України. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Як визначено ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, за результатами вказаного вище контролю та в разі виявлення, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, орган доходів і зборів приймає рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту (ч.1 ст.55 МК).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.55 МК України таке рішення приймається у письмовій формі.

Відтак, доказом вчинення митним органом дій по коригуванню митної вартості товарів є саме письмове рішення про таке коригування.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, судами встановлено, що 4 березня 2019 року за митною декларацією № UA305160/2019/015786 декларантом (ФОП ОСОБА_2 ) було заявлено до митного оформлення на митному посту «Ужгород-центральний» Закарпатської митниці ДФС легковий автомобіль MINI COOPER 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 на адресу громадянки ОСОБА_1 (ввезено по довіреності громадянином ОСОБА_3 ). Фактурна вартість - 4 000 000 угорських форинтів.

При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що митна вартість товару заявлена декларантом самостійно у вказаній митній декларації за резервним методом і становить 21980,00 євро (663407,46 грн. по курсу валют станом на дату подання декларації).

Вказана обставина підтверджується змістом графи 43 митної декларації № UA305160/2019/015786, в якій зазначено обраний декларантом 6-й, резервний метод визначення митної вартості (а.с. 21).

Застосування декларантом резервного методу належним чином підтверджується також у відповідній декларації митної вартості, де зазначено декларантом обґрунтування обраного методу та джерела інформації для визначення митної вартості (а.с. 36-37).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості вказаного товару митницею не приймалось, оскільки заявлену декларантом за резервним методом митну вартість митницею було визнано, про що свідчить завершення митного оформлення товару 14.03.2019 за митною декларацією № UA305160/2019/015786.

Доказів протилежного апелянтом не надано.

Також суд першої інстанції підставно зазначив, що з усіх перелічених позивачем у позовній заяві комерційних документів, що стосуються оцінюваного товару, до митного оформлення митниці подано тільки договір купівлі-продажу, відповідно до переліку наданих до митного оформлення документів, який зазначається у графі 44 митної декларації.

З огляду на викладені обставини на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не здійснював дії по коригуванню митної вартості товару, оскільки результатом таких дій є рішення про коригування митної вартості, яке в матеріалах справи відсутнє, та відповідачем не приймалося, оскільки заявлену самостійно декларантом за резервним методом митну вартість митницею було визнано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року в справі №260/587/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 19.11.2019.