Справа № 127/24818/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/24818/19

Головуючий у 1-й інстанції: Клапоущак С.Ю.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

19 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року (м. Вінниця, повний текст рішення складено 21.10.2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержант поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Нагірняк О.В. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що вказаною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно з постановою, він 20 серпня 2019 року о 03.38 год. в м. Вінниці по вул. Стрілецькій, 57, керуючи транспортним засобом «Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме пункт правил 9.2 «б», при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Позивач вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки мало місце порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідачем були порушені вимоги ст. 245 КУпАП. Йому не відомо з яких підстав поліцейський винесла вказану постанову, адже остання жодним чином не залучала його до здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Всупереч вимог ст. 268 КУпАП його не було повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим він не міг належним чином реалізувати своє право на ознайомлення з доказами своєї винуватості, не міг подати власні докази на спростування обставин правопорушення, оскільки працівники патрульної поліції помилково вважали, що він був за кермом автомобіля, натомість він був пасажиром даного автомобіля, він не міг скористатися правом дати пояснення тощо. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено без нього, чим грубо порушено його право на захист. Із постанови не вбачається, якими саме доказами обґрунтоване прийняте рішення. Таким чином, відповідачем порушено ст. 252 КУпАП щодо прийняття рішення на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено порядок її оскарження. З фабули правопорушення вбачається, що позивач порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, з якого вбачається, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, що ніякого відношення до ч. 1 ст. 126 КУпАП немає.

Відповідач надіслав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував про задоволення позову, посилаючись на те, що поліцейський Нагірняк О.В., оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем правил дорожнього руху, маючи відповідні повноваження, винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду від 21.10.2019 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що постанова відповідача не містить жодних посилань на докази правопорушення, в тому числі і на відеозапис з нагрудних камер поліцейського на який суд посилається у своєму рішенні. Крім того, наголошує, що постанова підлягає скасуванню, оскільки у зазначену дату поліцейським не здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, чим був позбавлений можливості реалізувати своє право на подання клопотань, доказів, реалізацію права на захист.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач, правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, інших заяв чи клопотань суду теж не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що із постанови серії ЕАВ №1437147, винесеної поліцейським батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Нагірняк О.В. вбачається, що 20 серпня 2019 року о 03.38 год. в м. Вінниці по вул. Стрілецькій, 57, водій ОСОБА_1., керуючи транспортним засобом «Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме пункт правил 9.2 «б», при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що факт порушення позивачем вимог п. 2.4 «а» ПДР України, в якому зазначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 «а» ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, підтверджується постановою серії ЕАВ №1437147 від 20 серпня 2019 року та наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно до ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, до кола яких входить і керування транспортним засобом за відсутності відповідних дозвільних документів.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Як вбачається із постанови серії ЕАВ №1437147, винесеної поліцейським батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Нагірняк О.В., 20 серпня 2019 року о 03.38 год. в м. Вінниці по вул. Стрілецькій, 57, водій ОСОБА_1., керуючи транспортним засобом «Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме пункт правил 9.2 «б», при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно відзиву на адміністративний позов представника відповідача Цубера М.М. , під час патрулювання 20 серпня 2019 року по вул. Стрілецькій, 57 в м. Вінниці поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області Нагірняк О. В . було зупинено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, при повороті не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України. При перевірці документів водій ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП України настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Згідно з пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. В пункті 2.1 «а» Правил дорожнього руху України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

В матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого на думку представника відповідача вбачається порушення позивачем правил дорожнього руху.

Однак, суд апеляційної інстанції не може взяти зазначений відеозапис до уваги як доказ вини позивача у вчиненому правопорушенні, оскільки у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посилання на зазначений доказ відсутнє, або мало бути зазначено, що порушення правил дорожнього руху позивачем зафіксовано відповідним приладом. Крім того, на зазначеному відеозаписі зафіксовано обставини виявлення та вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результатом чого стало те, що на позивача було складено протокол за ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП. При цьому, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП без дотримання вимог КУпАП щодо порядку розгляду справ і дотримання процедури притягнення особи до такої відповідальності.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Варто врахувати, пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2 та 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

При цьому, судова колегія зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення таких правопорушень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що посилання позивача на не ознайомлення його з матеріалами адміністративної справи та відеозаписом, який зафіксував адміністративне правопорушення спростовує сам факт здійсненого позивачем правопорушення та може бути підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем порушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП відповідачем не доведений, а тому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень є не правомірною та не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, у зв`язку з чим суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержант поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження в справі.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19.11.2019 року

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.