Справа № 814/4371/15
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 листопада 2019 року

Київ

справа №814/4371/15

адміністративне провадження №К/9901/28834/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Гімона М.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївський комбінат" до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року Головне управління ДФС у Миколаївській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року, у якій просило скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишено без руху та запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати заяву про поновлення пропущеного строку з зазначенням поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та документ про сплату судового збору.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику відповідача 28 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

11 листопада 2019 року на адресу Верховного Суду скаржником надіслано клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження та про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору.

Клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору обґрунтоване тим, що на рахунках не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника за всіма видами КПКВК та КЕКВ.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог до касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Головним управлінням ДФС у Миколаївській області не надано доказів вчинення дій з метою виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 22 жовтня 2019 року. Крім того, скаржник не обґрунтовує яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №814/4371/15.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що касаційна скарга на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року вже подавалась, проте ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2018 року була повернута. Також звертає увагу суду на те, що такий значний термін на повторне подання касаційної скарги зумовлений відсутністю коштів для сплати судового збору.

Оцінюючи доводи викладені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, суд зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою 2 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 329 якого встановлено строк для подання касаційної скарги.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

В контексті наведеного, зважаючи на положення вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що вчасна подача первинної касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк встановлений статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України скаржником не наведено.

Зважаючи на викладене, підстави, наведені в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не можуть бути визнані поважними.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

На підставі вищенаведеного та керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Миколаївській області про продовження строку усунення недоліків касаційної скарги.

У задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку Головного управління ДФС у Миколаївській області відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївський комбінат" до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

М.М. Гімон