Справа № 520/9347/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 листопада 2019 р. № 520/9347/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Міронова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2019.

Ухвалою суду від 17.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з ІТС «Податковий блок» дізналася про те, що нею єдиний внесок з січня 2017 року по серпень 2018 року сплачений з порушенням строків, у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 6313,41 грн. позивач з рішенням не погодилася та зазначила, що сплачувала усі платежі вчасно. При цьому при сплаті ЄСВ за січень 2017 дійсно припустилася помилки у призначенні платежу, яку виявила самостійно, звернулася з відповідною заявою до відповідача про належне зарахування сплаченої суми, яка була задоволена. Тому вважає, що у відповідача не було підстав притягати її до фінансової відповідальності.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб визначений чинним законодавством, зазначивши що позивач несвоєчасно сплачувала відповідні внески.

Позивач, ФО-П Борисенкова І .Ю. - в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області Міронов А.А. - в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивачем було сплачено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року у розмірі 3018,13 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.701922508.1 від 08 лютого 2017 (а.с. 13)

Судом встановлено, що у квитанції №0.0.701922508.1 від 08 лютого 2017 зазначені вірні реквізити рахунку для сплати єдиного внеску, однак у призначенні платежу помилково зазначено код «… НОМЕР_2 …», який належить іншій особі - ФО-П ОСОБА_3

Сплачені кошти були зараховані по особовому рахунку з єдиного внеску ФО- ОСОБА_4 .

Зазначені обставини підтверджуються інтегрованими картками платників ФО- ОСОБА_5 та ФО- ОСОБА_6 .

Позивач, ФО- ОСОБА_7 , з`ясувавши, що грошові кошти на сплату нею єдиного внеску за січень 2017 були зараховані на інший рахунок, звернулася із відповідною заявою від 03.10.2018 до відповідача, в якій просила вважати вірним код у призначенні платежу «… НОМЕР_1 …» у квитанції №0.0.701922508.1 від 08.02.2017.(а.с.14)

Як вбачається з інтегрованої картки позивача, за результатами розгляду вказаної заяви відповідачем було внесено корегування до інтегрованої картки позивача та сплачена 08.02.2017 сума ЄСВ була відображена в її інтегрованій картці 24.10.2018.

З урахуванням того, що вказаний платіж був зарахований до інтегрованої картки не датою фактичної сплати, а 24.10.2018, та, відповідно, усі минулі платежі з 24.10.2018 рахувалися як погашення недоїмки у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідачем було прийняте спірне рішення про нарахування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 28.02.2019, яким позивачу нараховані за несвоєчасну сплату єдиного внеску штрафна санкція у розмірі 6059,69 грн та пеня у розмірі 253,72 грн (а.с. 57).

Позивач вважає це рішення необґрунтованим, оскільки нею не було допущено несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, грошові кошти у сумі 3018,13 грн були сплачені своєчасно на належний рахунок, тому вона не має нести відповідальність у вигляді штрафних санкцій та пені.

Надаючи оцінку спірному рішенню про нарахування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 28.02.2019, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальне обов`язкове соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина 7 статті 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону №2464-VI).

Бюджетним кодексом України від 8 липня 2010 року № 2456-VI визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року №54 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за №330/28460) (далі - Положення), у відповідності до пункту 1 розділу II якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) ДФС та її територіальні органи відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Водночас у відповідності до частини 6 статті 9 Закону №2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

За змістом пунктів 1-3 розділу III Положення страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства й на кінець операційного дня перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДФС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 «Рахунки державних позабюджетних фондів» на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Як визначено пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону №2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Судом встановлено, що 08 лютого 2017 року квитанцією №0.0.701922508.1 від 08 лютого 2017, тобто у строк, передбачений частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI, позивачем, ФО-П ОСОБА_1 , здійснено оплату суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року, проте помилково у платіжному документі зазначено код у призначенні платежу «… НОМЕР_2 …», який належить іншій особі, замість правильного коду у призначенні платежу «… НОМЕР_1 …», інші реквізити заповнені без помилок.

Допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в казначействі. До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, яка вжила відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Суд вважає, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховних Судом у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі №760/6097/16-а та від 14 листопада 2018 року у справі №805/3665/16-а.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати рішення про нарахування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 28.02.2019, прийняте Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2019 року.

Суддя Білова О.В.