Справа № 400/3084/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3084/18

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О. М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв в порядку письмового провадження 23 січня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, у сумі 101 948,85 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як відповідачу безпідставно нараховано спірні податкові зобов`язання.

При цьому, апелянт зазначає про те, що ним особисто не отримано відповідних податкових повідомлень-рішень, а тому спірна сума наявного у нього податкового боргу не є узгодженою у розумінні положень ПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом нараховано ОСОБА_1 грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки наступними податковими повідомленнями-рішеннями: № 0-1404 від 27 квітня 2018 року, на суму 26 286,40 грн.; № 1696-13 від 19 жовтня 2017 року, на суму 36 079,12 грн.

Крім того, ОСОБА_1 нараховано грошове зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб податковим повідомленням-рішенням № 0-1404 від 26 квітня 2018 року, на суму 39 583,33 грн.

При цьому, у встановлені податковим органом строки ОСОБА_1 не сплачено визначеного податкового зобов`язання, а тому з метою стягнення наявного податкового боргу податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Так, згідно п. 14.1.175 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 вказаної статті встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Колегією суддів встановлено, що податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з платника податків у зв`язку з наявністю у останнього непогашених податкових зобов`язань, які виникли на підставі надісланих йому податкових повідомлень-рішень: № 0-1404 від 27 квітня 2018 року; № 696-13 від 19 жовтня 2017 року; № 0-1404 від 26 квітня 2018 року.

При цьому, з вищезазначених норм вбачається, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

В даному випадку, у зібраних матеріалах справи наявні копії поштових конвертів, якими на зареєстровану адресу позивача направлялись зазначені податкові повідомлення-рішення та які повернуто відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, у зібраних матеріалах справи наявні копії податкових вимог № 8263-17 від 09 лютого 2018 року та № 1696-13 від 19 жовтня 2017 року, які повернуто поштою відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать копії відповідних конвертів в матеріалах справи (із зазначенням реквізитів відповідних вимог).

Між тим, відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В даному випадку, надіслані на зареєстровану адресу відповідача податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги вважаються належним чином врученими.

При цьому, у зібраних матеріалах справи відсутні докази сплати відповідної суми заборгованості відповідачем.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог податкового органу та стягнення з відповідача відповідного податкового боргу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не перевіряється правомірність податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу нараховано відповідні податкові зобов`язання.

В даному випадку, перевірка правомірності таких податкових повідомлень-рішень має здійснюватись шляхом адміністративного або судового оскарження останніх у встановленому законом порядку.

Більш того, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, у справі № 400/766/19, яке набрало законну силу, визнано правомірним податкове повідомлення-рішення № 1696-13 від 19 жовтня 2017 року.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на факт необізнаності у прийнятих податковим органом рішеннях, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог податкового органу, з огляду на наступне.

В даному випадку, як вже зазначалось вище, податковим органом, у встановленому законом порядку, надсилались відповідні рішення та вимоги на зареєстровану адресу відповідача, яка збігається з адресою зазначеною в наявні довідці міграційного органу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.