Справа № 240/10222/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м.Житомир справа № 240/10222/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Козлов А.І. ,

представника відповідача - Пінчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 які викладені у повідомленнях про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за №24070/03.7 від 16 липня 2019 року та №27800/03.7 від 19 вересня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з часу звернення до відповідача (16 липня 2019 року).

В обґрунтування позову зазначає, що 13 липня 2019 року позивачу виповнилось 60 років та його трудовий стаж становив 26 років. 16 липня 2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак 16 серпня 2019 року та 19 вересня 2019 року відповідачем були надані повідомлення про відмову у призначенні пенсії за віком. Зі змісту вказаних повідомлень встановлено, що відповідачем не було зараховано до страхового стажу, який надає позивачу право на пенсію період роботи в колгоспі "Зоря" с.Піски з 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року у зв`язку з відсутністю кількості відпрацьованих вихододнів, а також періоди ведення підприємницької діяльності, які включені згідно доповідної записки №56/05.02/19 від 09 вересня 2019 року про сплату страхових внесків, зазначивши, що стаж позивача становить 22 роки 1 місяць 12 днів, що є не достатнім для призначення пенсії. Вважає, вказані відмови щодо призначення пенсії протиправними.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

19 вересня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до змісту якого просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову. Зазначає, що 16 липня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Наголосив на тому, що згідно поданих документів ОСОБА_1 , до страхового стажу зараховані всі періоди роботи окрім періоду з 05.09.1991 по 09.12.1992 в зв`язку з відсутністю кількості відпрацьованих вихододнів, а також періоди ведення підприємницької діяльності, які виключені згідно доповідної записки № 56/05.02/19 від 09.09.2019 про сплату страхових внесків. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 1 місяць 12 днів, що є недостатнім для права на призначення пенсії за віком.(а.с.24-25)

01 жовтня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Попової О.Г. у щорічній оплачуваній відпустці, судове засідання відкладено на 15 жовтня 2019 року о 12:40 год.

В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 15 жовтня 2019 року о 12:40, без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 жовтня 2019 року о 12:00.

В судовому засіданні, призначеному на 28 жовтня 2019 року о 12:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 13 листопада 2019 року о 12:00 та надання додаткових доказів.

В судове засіданні, призначене на 13 листопада 2019 року о 12:00, прибули позивач, представник позивача та представники відповідача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

У відповідності до положень частини третьої статті 243 КАС України та зважаючи на складність справи, складення рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 16 липня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення пенсії згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.08.2019 року ГУ Пенсійного фонду в Житомирській області прийняло рішення №32 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.а.65-67).

16 серпня 2019 року отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомлення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вих. №24070/03.7, в якому зазначено, що при обчисленні стажу в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Повідомлено, що до страхового стажу незарахований період роботи в колгоспі "Зоря" с.Піски з 05.09.1991 року по 09.12.1992 року у зв`язку з відсутністю кількості відпрацьованих вихододнів. Зазначено, що згідно поданих документів стаж становить 25 років 10 місяців 12 днів, що є недостатній для призначення пенсії.

19 жовтня 2019 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло позивачу ще повідомлення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вих.№27800/03.7, відповідно до змісту якого повідомляють, що до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі "Зоря" с.Піски з 05.09.1991 року по 09.12.1992 року у зв`язку з відсутністю кількості відпрацьованих вихододнів, а також періоди ведення підприємницької діяльності, які виключені згідно доповідної записки №56/05.02/19 від 09.09.2019 про сплату страхових внесків.

Щодо періоду робити позивача в колгоспі "Зоря" с.Піски з 05.09.1991 року по 09.12.1992 року, то суд зазначає наступне.

Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що оскільки записи у трудовій книжці позивача є неналежними, отже при підтвердженні страхового стажу за цей період слід користуватись Порядком № 637, який передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р, встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Частинами 1 та 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем разом із заявою було подано наступні документи: трудову книжку НОМЕР_1 від 25 червня 1980 року (а.с. 14-16); військовий квиток; атестат про навчання НОМЕР_2; диплом НОМЕР_3; архівну довідку № Д-489 від 10.07.2019 про встановлений мінімум вихододнів (а.с.51), архівну довідку № Д-488 від 10.07.2019 про прийняття на роботу, в члени колгоспу та звільнення ОСОБА_1 (а.с.64); архівну довідку № Д-490 від 10.07.2019 про перейменування колгоспу (а.с.53); доповідну записку № 56/05.02/19 від 09.09.2019 про сплату страхових внесків (а.с.52); підтверджуючу довідку про навчання та академвідпустку № 409 від 05.09.2019.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.08.2019 №24070/03.7 слідує, що до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі "Зоря" с.Піски з 05.09.1991 по 09.12.1992 у зв`язку з відсутністю кількості відпрацьованих вихододнів.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 25 червня 1980 року номер "19" запису свідчить про те, що позивача 05 вересня 1991 року було прийнято в швейний цех з пошиву верхнього одягу колгоспу "Зоря" с.Піски згідно наказу №9 від 20.09.1991 року; номер 20 запису свідчить про те, що 04 травня 1992 року позивача було переведено завідуючим швейною майстернею колгоспу "Зоря" с.Піски згідно наказу №14 від 27 травня 1992 року; номер 21 запису свідчить про те, що 31 травня 1993 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням згідно наказу № 5 від 31 травня 1993 року.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому безпідставно не взяті для призначення пенсії за віком.

Отже, період роботи позивача з 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року підтверджено записами трудової книжки.

Згідно архівної довідка Архівного сектору Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №Д-489 від 10.07.2019 року, яка була долучена до матеріалів справи в судовому засіданні, встановлено, що в архівному фонді колгоспу «Зоря» с.Піски Житомирського району Житомирської області значаться протоколи зборів уповноважених членів колгоспу згідно яких затверджувався встановлений мінімум вихододнів для працюючих чоловіків (а.с.51).

В судовому засіданні суд зобов`язував надати документи, що підтверджують кількість відпрацьованих вихододнів ОСОБА_1 в період роботи з 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року, однак на вимогу суду не надано жодного доказу, що свідчив би про дослідження уповноваженими особами Пенсійного фонду питання про фактично відпрацьовані вихододні позивачем.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вих. №24070/03.7 від 16.08.2019 є неправомірною, а період роботи з 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року слід зарахувати до страхового стажу, який дає право на пенсію.

Щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 19.09.2019, згідно якої позивача повідомлено, що крім періоду 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року до страхового стажу ще додатково не зараховані періоди ведення ним підприємницької діяльності, які виключені згідно доповідної записки №56/05.02/19 від 09.09.2019 про сплату страхових внесків, суд звертає увагу, що ані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій не передбачено проведення будь-яких додаткових перевірок та додаткових відмов чи рішень щодо призначення пенсії лише як за заявою особи.

Так, згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Так, за заявою ОСОБА_1 від 16 липня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області розглянуло всі документи, які надав позивач та 16.08.2019 прийняв рішення 32 про відмову у призначенні пенсії (повідомлення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.08.2019 №24070/03.7).

Повторно ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою не звертався, тому суд вважає, що у відповідача не було підстав для проведення додаткової перевірки і без винесення рішення лише листом від 19.09.2019 збільшити не зарахований період роботи, про що направити позивачу повідомлення про відмову у призначенні пенсії.

З відповіді від 19.09.2019 №27800/03.7 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с. 38-40) слідує, що ОСОБА_1 додатково виключено зі страхового стажу періоди ведення підприємницької діяльності, які виключені згідно доповідної записки №56/05.02/19 від 09.09.2019 про сплату страхових внесків.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, розділ XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV доповнено пунктом 3-1 наступного змісту: до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до розділу II пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (далі Порядок), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Судом встановлено, що 19 серпня 1993 року позивач набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності, основним видом була роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (код КВЕД 47.89).

14 березня 1996 року податковим органом позивач був взятий на облік як платник єдиного внеску за номером №28113988/06284.

Суд зазначає, що підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до стажу для призначення пенсії окремих періодів роботи та/або навчання.

Суд зазначає, що оскаржувана відмова (повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19 вересня 2019 року №27800/03.7) не містить відомостей, які саме періоди роботи позивача відповідач не зараховує до стажу для призначення пенсії. Не містить оскаржуване рішення також конкретних підстав для не включення таких періодів, не зазначено, які саме первинні документи не надано позивачем, що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачеві неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи не включено до стажу для призначення пенсії.

В матеріалах справи міститься доповідна записка №56/05.02/19 від 09 вересня 2019 року, підписана Начальником відділу забезпечення бюджету №1 фінансово-економічного управління, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за період з 14.03.1996 по 31.03.1996, з 01.07.1996 по 31.12.1996, з 01.04.1998 по 30.06.1999, з 01.10.1999 по 31.12.1999, з 01.04.2000 по 30.06.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2002 по 30.06.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2003 по 30.06.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003 проводив сплату страхових внесків до Пенсійного фонду. (а.с.52).

Також, до матеріалів справи долучено довідку Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Житомирській області №1582/04-01 від 26.01.2018, з якої встановлено, що ОСОБА_1 за період з 19.08.1993 по 31.12.1994, з 01.04.1995 по 31.12.1996, з 01.04.1998 по 30.06.1999, з 01.10.1999 по 31.12.1999, з 01.04.2000 по 30.06.2002, з 01.10.2002 по 30.06.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003 року провадив сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.(а.с.55)

В судовому засіданні представник відповідача не змогла пояснити на яких підставах не взяті до уваги відомості, викладені у довідці від 26.01.2018 №1582/04-01 щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність у листі від 19 вересня 2019 № 27800/03.7 про відмову в призначенні пенсії мотивів не зарахування до страхового стажу окремих періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначені періоди роботи, які не зараховані до страхового стажу, або свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмови Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16 серпня 2019 року та від 19 вересня 2019 року є протиправними.

Водночас, з метою забезпечення судового захисту порушеного права та ефективного механізму його відновлення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 16 липня 2019 року.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 липня 2019 року про призначення пенсії згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за результатом якої прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених судом обставин справи.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано протиправність відмови Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу для призначення пенсії період роботи в колгоспі "Зоря" с.Піски з 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем за рахунок бюджетних асигнувань у загальному розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16 серпня 2019 року №24070/03.7 та № 27800/03.7 від 19 вересня 2019 року про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пенсійного стажу ОСОБА_1 період роботи з 05 вересня 1991 року по 09 грудня 1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 липня 2019 року про призначення пенсії за віком, за результатом якої прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених судом обставин справи.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

Повне судове рішення складене 20 листопада 2019 року