Справа № 160/7697/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року Справа № 160/7697/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
09 серпня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 р., як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст. ст. 27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплатою по пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надбавкою до пенсії як дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 р.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2018 року представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Кам"янський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою перерахувати, поновити виплату пенсії з 07.10.2009 р., як не працюючому пенсіонеру, дитині війни із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, здійснити запит пенсійної справи або відновити її, здійснити запит інших недостатніх для поновлення документів. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 5180/А-09 від 25.07.2019 р. надано рішення від 17.08.2018 р. № Г-30/2 про відмову ОСОБА_1 у поновлені пенсії. В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Особа, яка звертається за пенсією повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, місце проживання (реєстрації) вік. Не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України. В трудовій книжці містяться неточні записи. Позивач, вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки порушує конституційні права позивача на пенсію.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7697/19. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11 вересня 2019 року представником відповідача (за довіреністю від 26.03.2019 р. № 6375/08-01/26) надано до суду відзив, в якому зазначив, що з вимогами, викладеними в позовній заяві, управління не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Рішенням Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.08.2018 року № Г-30/2 ОСОБА_1 відмовлено в поновлені виплати пенсії. Під час розгляду заяви від 17.08.2019 р. та долучених до них документів було встановлено, що термін дії закордонного паспорту позивача закінчився. Крім того, заяву про поновлення пенсії подано не за місцем перебування на обліку. Документи позивача, на підставі яких можливо поновити виплату пенсії, в управлінні відсутні. Позивачем подано трудову книжку, за даними якої трудовий стаж складає 39 років. 28 днів, але в трудовій книжці містяться неточні записи про періоди роботи: з 21.10.1952 р. по 06.08.1953 р. відсутня дата наказу про прийняття; період військової служби згідно запису в трудовій книжці - відсутній номер та дата видачі військового квитка. А також, щодо поновлення виплати пенсії по інвалідності з 07.10.2019 р. зазначив, що позивач мав можливість реалізувати право на звернення із заявою про поновлення виплати пенсії, а у разі відмови-звернутися до суду, проте не скористався своїм правом. З урахуванням викладеного, підстави для задоволення позову відсутні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху, згідно ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року продовжено розгляд справи, згідно ч. 14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон.
17 серпня 2018 року позивач через свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю - Акермана О.М. звернувся до Кам`янського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок, поновлення пенсії з 07.10.2009 року із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, взяття на облік як пенсіонера, здійснити запити до відповідних органів для отримання архівної пенсійної справи та інших документів, необхідних для поновлення виплати пенсії або відновити її.
Рішенням Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № Г-30/2 від 17.08.2018 року ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком було відмовлено. Підставою для відмови зазначено, що за документами, наданими для поновлення пенсії, не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1 , як це передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядком надання документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно наданих для поновлення пенсії документів встановлено, що останнє місце реєстрації заявниці на Україні - АДРЕСА_2 , ув. 81, за даною адресою заявник знятий з реєстрації проживання у 1998 році. За даними довіреності, виданої на представника в місті Тель-Авів Держави Ізраїль, ОСОБА_1 мешкає за адресою: Держава АДРЕСА_4 і на території України не має місця реєстрації. За даними копії трудової книжки загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає - 39 років 28 днів. До того ж, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 в трудовій книжці містяться неточності записи про періоди роботи: з 21.10.1952 по 06.08.1953 роки - відсутня дата наказу про прийняття; періоди військової служби згідно запису в трудовій книжці - відсутній номер та дата видачі військового квитка.

Листом від 25 липня 2019 р. № 5180/А-09 Відділ з питання призначення та перерахунків пенсії № 4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав відповідь на звернення від 11.07.2019 № 5130/А-09, яким повідомив про рішення від 17.08.2018 р. № Г-30/2.

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком від 17.08.2018 р. № Г-30/2, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Виходячи з наведених законодавчих норм позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Таким чином, представником позивача правомірно до заяви про призначення пенсії була надана копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Статтею 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

На виконання названих норм Закону № 1058-IV Правлінням Пенсійного фонду затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до розпорядження КМУ від 14 вересня 2016 року № 672-р схвалено стратегію модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, зокрема, впроваджено заходи обслуговування громадян незалежно від місця їх реєстрації.

Таким чином, представником позивача подана заява про призначення пенсії до Кам"янського відділу обслуговування громадян ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

В тому числі, після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Суд зазначає, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії.

При цьому, як вже зазначалось вище призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

При цьому, суд зауважує, що припинення виплат пенсій було передбачено пунктом 2 частини першої статті 49 та статтею 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в редакції, діючій до 7 жовтня 2009 року.

З дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу органи ПФУ мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

В Рішенні № 25-рп/2009 констатовано, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

При цьому, закінчення терміну дії паспорта громадянина України не позбавляє громадянина України гарантованих прав, не ставить особу у положення коли він позбавляється громадянства. Закінчення дії паспорта не робить такий паспорт нечинним.

Посилання відповідача на те, що заяву про поновлення виплати пенсії всупереч п.1.5 Порядку №22-1 не було подано особисто, є необґрунтованими, оскільки, по-перше, згідно з наведеним пунктом заява про поновлення виплати пенсії може бути подана через законного представника, як це і було зроблено позивачем - представник має відповідну довіреність на вчинення дій від імені позивача, а, по-друге, така обставина не була підставою для відмови в задоволенні заяви, а тому не може бути прийнята до уваги, оскільки оцінюватися судом мають саме мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про поновлення виплати пенсії.

Згідно із п. 2.1 Порядок № 22-1, визначено, що до заяви про призначення (перерахунок пенсії додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації1) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи, які підтверджують періоди роботи особи, як звертається за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідачем було вказано, що представником позивача за довіреністю до заяви про перерахунок, поновлення виплати пенсії було надано копії: закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 15.12.1997 р. з терміном дії до 15.12.2007 р.; довідка про присвоєння ІНН, пенсійне посвідчення від 07.01.1992 № НОМЕР_3, трудової книжки, і як було зазначено у рішенні № Г-30/2 від 17.08.2018 р. в трудовій книжці ОСОБА_1 містяться неточні записи про періоди роботи: з 21.10.1952 по 06.08.1953 роки відсутня дата наказу про прийняття; періоди військової служби згідно запису в трудовій книжці відсутній номер та дата видачі військового квитка.

В свою чергу представником позивача було надано копію трудової книжки від 21.10.1952 р., в якій зазначено, що в період з 21.10.1952 по 06.08.1953 роки ОСОБА_3 працював на Госмашзаводі "Прогресс" про що є відповідні записи, а саме наказ № 400, яким зараховано на роботу в ф. пресний цех учнем контролера, та наказ № 451 від 10.08.53 року на підставі якого був звільнений. Наказ № 451 від 10.08.1953 року засвідчений підписом начальника відділу кадрів та печаткою заводу "Прогресс". В трудовій книжці міститься запис про проходження військової служби в Радянській Армії з 16.11.54 року по 20.11.57 року.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (п.2.8 Порядку № 22-1).

У відповідності до п.3.3 Розділу 3 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідачем не надано доказів звернення із запитами до підприємств та установ, які вказані у заяві позивача про поновлення пенсії.

Пунктом 1.7 Порядку №22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Втім, доказів направлення письмового запиту заявнику щодо документів, що необхідно подати додатково, відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не вжито всіх залежних від нього заходів необхідних для належного розгляду документів позивача про поновлення пенсії.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. по справі № 127/20588/17, та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають безальтернативному врахуванню судами.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 р., як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст. ст. 27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплатою по пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надбавкою до пенсії як дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 р., слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

"Ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для перерахунку та поновлення виплати пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надавалась оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на перерахунок та поновлення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Таким чином, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати та поновити виплату пенсії позивачу, оскільки це є повноваженнями Пенсійного фонду України.

З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів відповідача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2018 року про перерахунок та поновлення пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним рішенням та спонукання до вчинення дій -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 № Г-30/2 від 17 серпня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) про перерахунок та поновлення пенсії за віком від 17 серпня 2018 року.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко