Справа № 816/5107/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2019 року

Київ

справа № 816/5107/13-а

адміністративне провадження № К/9901/24947/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року (колегія у складі суддів: Любчич Л.В., Сіренко О.І., Спаскіна О.А.) у справі № 816/5107/13-а за позовом Приватного акціонерного товариства виробничо-торгівельної фірми «МТН-Полтава» до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство виробничо-торгівельна фірма «МТН-Полтава» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтава (після реорганізації Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області) (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість та за платежем податок на прибуток приватних підприємств.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проведені господарські операції з контрагентом ТОВ «Саноіл Торг» є реальними, товарними, такими, що відповідають нормам чинного законодавства та підтверджені первиною бухгалтерською документацією.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 24 вересня 2013 року у задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав до суду доказів перевищення загальної суми доходу від придбаного товару над загальною сумою витрат, понесених у зв`язку з придбанням та зберіганням цього товару, не надав до суду жодних доказів наявності об`єктивно існуючих економічних чинників, в силу яких Товариство змушено організовувати діяльність саме на таких умовах. Суд дійшов висновку про безтоварність господарської операції з придбання у ТОВ «Саноіл Торг» товарно-матеріальних цінностей згідно договору, що у свою чергу свідчить про правильність висновків податкового органу.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 26 листопада 2013 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нову постанову, якою позов задовольнив. Скасував податкові повідомлення-рішення № та № від 7 червня 2013 року.

Задовольняючи позов суд апеляційної інстанції зазначив, що податковий орган не довів суду належними та достатніми доказами, що досліджені первинні документи, складені за наслідками здійснення господарських операцій, не відповідають дійсності, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків, а також, що договори укладено з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Таких доказів до суду першої та апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 вересня 2015 року скасував постанову Харківського апеляційного адміністративного суду та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що Харківським апеляційним адміністративним судом не надано правової оцінки обґрунтованості доводів суду першої інстанції про здійснення розглядуваної операції за відсутності розумної економічної причини (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

За результатами нового розгляду Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 30 листопада 2015 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нову постанову, якою позов задовольнив. Скасував податкові повідомлення-рішення № та № від 7 червня 2013 року.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було достовірно встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач поніс витрати в результаті придбання олії, витрати, пов`язані з перевалкою олії, здійснив реальну операцію щодо експорту олії за кордон, в результаті чого отримано дохід, тобто все це підтверджує реальну зміну майнового стану Товариства.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу позивач наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведено невиїзну документальну перевірку Товариства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Саноіл Торг» та подальшої реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей та дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2010 року по 1 квітня 2013 року, результати якої оформлені актом № 2812/22.4-12/25158009 від 21 травня 2013 року.

Висновками акта перевірки встановлено порушення вимог:

- пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено витрати за перевірений період у зв`язку з не підтвердженням господарських операцій, що формують витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування документами бухгалтерського обліку, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 246 481 грн;

- пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в наслідок чого неправомірно сформовано податковий кредит по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Саноіл Торг», які не підтверджені відповідними документами, до яких не надано доказів використання зазначених послуг у господарській діяльності та не доведено економічну доцільність отримання даних послуг в сумі 229 982 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом 7 червня 2013 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 287 478,00 грн, в тому числі основний платіж 229 982,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 57 496,00 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 308 101,25 грн, в тому числі основний платіж - 246 481,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 61 620, 25 грн.

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій встановили, що між ТОВ «Саноіл Торг» (продавець) та Товариством (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 02-04-12 від 2 квітня 2012 року, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця продукцію та матеріали, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Найменування, асортимент, кількість та вартість товару, умови поставки товару, конкретне місце фактичного приймання передачі товару визначається сторонами у специфікаціях, які є невід`ємними додатками до даного договору.

Згідно специфікації № 1 від 31 травня 2012 року визначено товар - українська нерафінована соняшникова олія кількістю 145,500 т, вартістю 1 379 894,36 грн, у тому числі ПДВ 229 982,39 грн. Якість товару відповідає ДСТУ 4492:2005. Умови поставки EXW м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері». Термін поставки до 30 червня 2012 включно.

Актом приймання-передачі № 1 від 31 травня 2013 товар українська нерафінована соняшникова олія у кількості 145,5 т передана від ТОВ «Саноіл Торг» до Товариства. Оплата товару здійснена векселем.

Відповідно до акту прийому передачі векселів від 16 липня 2012 року ТОВ «Саноіл Торг» прийнято простий вексель серія АА № 0821037 від 16 липня 2012 року номінальною вартістю 1 379 894,36 грн. 17 серпня 2012 року вексель погашений шляхом розрахунку в безготівковій формі.

На підтвердження реальності виконання умов даного договору позивачем надано специфікації, видаткову та податкову накладні, акт приймання-передачі товару, журнали ордери, копії виписок з банківських рахунків, копію простого векселю.

Також, між Товариством (Комітент) та ТОВ «Югекотоп» (Комісіонер) укладено договір комісії № 0204К від 2 квітня 2012 року, за умовами якого комітент доручає, а комісіонер зобов`язується від свого імені і за рахунок комітента за обумовлену винагороду здійснити одну або декілька зовнішньоекономічних угод з поставки та експорт товару, найменування, кількість, вартість якого визначається відповідним додатком до даного договору.

Товар є власністю комітента до моменту його реалізації покупцю - нерезиденту та оформлення митної декларації на експорт товару.

Згідно Додатку № 1 від 31 травня 2012 до договору комісії № 0204К від 2 квітня 2012 року товар - українська нерафінована соняшникова олія (кількість 145,5 т, мінімальна вартість реалізації товару 1 168 723,29 грн) передається на комісію на умовах EXW (франко завод) в ємкостях ТОВ «Евері», м. Миколаїв, для подальшої реалізації на експорт на умовах FOB порт, м. Миколаїв, Україна. Винагорода комісіонеру за укладення угоди згідно додатку 4,17 грн без ПДВ (5,00 грн. з ПДВ) з однієї тони товару.

На підтвердження виконання умов договору комісії надано зовнішньо-економічні угоди, податкові накладні, звіти Комісіонера, акти приймання товару, акти щодо проведення робіт (надання послуг) по договорам.

Факт експорту товару підтверджується митною декларацією ВМД № 504050000/2012/101923 від 15 червня 2012 року. Факт виконання умов договору комісії з боку ТОВ «Югекотоп» перед позивачем підтверджується Звітом комісіонера та доданими до нього додатками.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

В касаційній скарзі податковим органом не зазначено про будь які дефекти первинних документів, наданих позивачем.

В касаційній скарзі податковий орган зазначає, що підприємством не доведено понесення витрат ТОВ «Югекотоп» на зберігання товару, до перевірки не надано документи щодо якості продукції та ТОВ «Югекотоп» поставило товар компанії «Orexim Limited» (Великобританія) з порушенням строків.

В той же час, факт поставки олії до Сполученого Королівства під сумнів не поставлено.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що посилання податкового органу на відсутність окремих документів, запитуваних податковим органом, не є безумовним доказом безтоварності вчиненої господарської операції за умови підтвердження документами первинного бухгалтерського обліку.

Судом апеляційної інстанції встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що позивачем в наслідок зазначених господарських операцій отримано прибуток.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивач поніс витрати в результаті придбання олії, здійснив реальну операцію щодо експорту олії за кордон, в результаті чого було отримано дохід, отже все це підтверджує реальну зміну майнового стану Товариства.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у справі № 816/5107/13-а залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду