Справа № 815/5547/17
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

21 листопада 2019 року
Київ
справа №815/5547/17
адміністративне провадження №К/9901/50233/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,
розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у складі судді Катаєвої Е.В. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 у складі колегії суддів: Вербицької Н. В., Джабурії О. В., Кравченка К. В. у справі № 815/5547/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України, третя особа - Департамент фінансів Міністерства оборони України, про визнання протиправними відмов у виплаті індексації грошового забезпечення та виплаті грошової допомоги,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі в/ч НОМЕР_1 ), у якому просив:
- визнати протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 у виплаті йому індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 у виплаті йому грошової допомоги при звільненні у повній сумі;
- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року в сумі 24 889, 75 грн;
- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на його користь недоотриману частину грошової допомоги при звільненні в сумі 32 008, 50 грн.
2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
2.1. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення суду першої істанції скасовано в частині відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та стягнення невиплаченої суми індексації грошового забезпечення, та прийнято в цій частині нове рішення, яким:
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по червень 2017 року;
- стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України на користь позивача індексацію грошового забезпечення з січня 2016 року по червень 2017 року в розмірі 16 319,13 грн.
В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 залишено без змін.
3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. ОСОБА_1 проходив військову службу у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 22.06.2017 № 95 (по особовому складу) звільнений з військової служби у запас.
3.2. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 24.07.2017 № 141 (по стройовій частині) позивача було виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Пирятинського районного військового комісаріату міста Пирятин.
3.3. Наказом від 24.07.2017 № 141 підтверджено, що вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 15 років 08 днів. Вказаним наказом вирішено виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженому часу в Збройних Силах України за 15 календарних років у розмірі 53 347, 50 грн відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260.
3.4. Позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із завою від 21.08.2017, в якій зазначив, що він отримав грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 53 347, 50 грн, але вважає, що йому нарахована вказана грошова допомога не в повному обсязі, вона повинна складати 85 356, 00 грн. При розрахунку грошової допомоги при звільненні не було включено до розміру грошового забезпечення щомісячну грошову винагороду в розмірі 60 %, що була введена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, яку він отримував щомісячно на постійній основі, відповідно до наказів командира в/ч НОМЕР_1 , та яка відноситься до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
3.5. ОСОБА_1 у своїй заяві просив здійснити перерахунок та провести доплату грошової допомоги при звільненні з військовій служби в сумі 32 008, 50 грн, а також здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по червень 2017 року у сумі 24 889, 75 грн.
3.6. Відповідач листом від 29.08.2017 № 1464 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача, оскільки відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оброни України від 15.11.2010 № 595, до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні включаються оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення; винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
3.7. Також відповідач повідомив, що стосовно виплати індексації грошового забезпечення в/ч НОМЕР_1 виконувала роз`яснення Департаменту фінансів, викладеного у листі від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2 про не нарахування індексації грошового забезпечення у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
3.8. Відповідно до своєї заяви, позивач отримав довідку про розмір та складові грошового забезпечення, з якого розраховано грошову допомогу при звільненні з військової служби та розрахунок грошової допомоги при звільненні нарахованої та виплаченої йому. Згідно з довідкою при розрахунку грошової допомоги при звільненні були враховані складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія 450% від посадового окладу.
3.9. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки вважає, що відповідачем протиправно не виплачено йому розмір індексації грошового забезпечення, а вихідну допомогу в розмірі меншому, ніж це передбачено законодавством.
4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, вказав на те, що вимоги позивача про визнання протиправною відмови в/ч НОМЕР_1 у виплаті йому грошової допомоги при звільненні у повній сумі та стягнення з в/ч НОМЕР_1 на його користь недоотриманої частини грошової допомоги при звільненні в сумі 32 008,50 грн не підлягають задоволенню з огляду на те, що така винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. Вказана винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Крім того, судом першої інстанції вказано, що позивач не довів у позові, що грошове забезпечення з урахуванням підвищення (надбавки, премії), яке він отримував з червня 2016 року по час звільнення зі служби, не перевищувало суму індексації, та відповідно були підстави для нарахування індексації з метою забезпечення його достатнього життєвого рівня, що є завданням індексації грошових доходів населення.
4.1. Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції встановив, що ненараховуючи позивачу індексацію грошового забезпечення з січня 2016 року по день звільнення - червень 2017 року, відповідач послався на роз`яснення департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016, в якому зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку № 1078, індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення, що за своєю суттю не є належним доказом законності дій відповідача та не в повній мірі відповідає положенням чинного законодавства. Стосовно перегляду рішення суду в частині виплати грошової допомоги, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції та зазначив, що аналогічне розуміння положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15.10.2013 та 04.11.2014 (справи NN 21-368а13, 21-473а14 відповідно).

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
5.1. Доводи касаційної скарги грунтуються на тому, що судами першої та апеляційної інстанцій було необгрунтовано зроблено висновок про те, що грошова допомога має особливий характер, що в свою чергу встановлює особливий порядок виплати такої допомоги.
6. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачен іКонституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
9. Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
10. Спеціальним законом, що здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №2232-XII).
11. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
12. Частина шоста вказаної статті Закону № 2232-XII визначає види військової служби, до якої, зокрема, віднесено військову служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
13. У відповідності до частини другої статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
14. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ).
15. Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
16. Положеннями статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
17. Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
18. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України № 2011- XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
19. Водночас, положеннями статті 15 Закону випадки виплати військовослужбовцям, які звільняються зі служби одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зазначена виплата здійснюється при звільненні з військової служби Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
20. Разом з тим, порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони України від 11.06.2008 № 260 (далі Інструкція № 260).
21. Так, розділом XXXVIII Інструкції № 260 визначено питання виплати грошової допомоги військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби.
22. Пунктом 38.6 Інструкції № 260 встановлено, що військовослужбовцям, які звільняються до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються, зокрема військовослужбовцям звільненим з посад, на які вони були призначені: - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
23. Крім того, з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям саме щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція № 550).
24. Положеннями Інструкції № 550 встановлено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно.
Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Військовослужбовцям, які вибувають із військової частини раніше дня, установленого для виплати грошового забезпечення, належні суми винагороди виплачуються до дня їх виключення зі списків особового складу частини.
Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
25. Колегія суддів вважає, що врахування судами попередніх інстанцій позиції Верховного Суду України у справах № 21-32а15 та № 21-466а15, в яких досліджено аналогічні норми матеріального права у подібних правовідносинах, є доцільним та обгрунтованим.
26. Так, у постанові Верховного Суду України від 03.03.2015 року по справі № 21-32а15 зазначено, що історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону № 2011- XII та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою N 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.
27. Аналогічне розуміння положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15.10.2013 та 04.11.2014 (справи NN 21-368а13, 21-473а14 відповідно).
28. За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо необгрунованих висновків судів попередніх інстанцій в частині визначення правової природи грошової винагороди.
29. На переконання суддів Верховного Суду, суди попередніх інстанцій правильно надали оцінку матеріалам справи та обгрунтовано застосували норми матеріального права в частині зазначення про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого проводиться розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні.
30. Крім того, оскільки позивачем не оскаржується рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення сум індексації грошових доходів, на підставі положень чинного Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд здійснює касаційний перегляд лише в межах доводів касаційної скарги.
31. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій дотримано норми матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних рішень.
32. На переконання колегії суддів, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій та не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
33. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
34. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
35. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
36. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
37. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 у справі № 815/5547/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України, третя особа - Департамент фінансів Міністерства оборони України, про визнання протиправними відмов у виплаті індексації грошового забезпечення та виплаті грошової допомоги залишити без змін.
38. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М. М. Яковенко