Справа № 640/4814/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4814/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва" до Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Київська міська рада, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Всеукраївська громадська організація "Спілка власників житла України", ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2019 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 21 лютого 2019 року №187 Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві відносно комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

13 вересня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису №187 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 21 лютого 2019 року, складений Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві відносно Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» до набрання рішенням у справі №640/4814/19 законної сили.

Заява обґрунтована тим, що виконання оскаржуваного припису призведе до банкрутства підприємства, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року в задоволенні даного клопотання - відмовлено.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду заявленого клопотання не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняте нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви про забезпечення позову. Зокрема, зазначено, що виконання оскаржуваного припису призведене до повного банкрутства апелянта, оскільки перерахунок, який зазначено у приписі, необхідно зробити за три роки всім мешканцям будинків Оболонського району міста Києва.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Тобто, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Між тим, дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що позивачем не доведені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів або протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний припис прийнятий як захід реагування на виявлені порушення порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, у зв`язку із чим позивача зобов`язано усунути такі порушення у встановлений строк.

Зупинення дії оскаржуваного припису фактично надасть можливість позивачу безперешкодно, без жодних обмежень, продовжувати встановлення та застосування державних (регульованих) цін, не зважаючи на встановлені порушення відповідного порядку.

Тобто, застосування заходів забезпечення позову свідчитиме фактично про збереженням стану порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін позивачем.

Окремо слід зазначити, що оскаржуваним приписом визначено термін усунення виявлених порушень до 21 березня 2019 року. Тобто, станом на час подання заяви про забезпечення позову визначений у приписі строк для вчинення певних дій позивачем сплив, а тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії припису жодним чином не сприятиме захисту його прав у разі задоволення позову у майбутньому.

Щодо посилання на протиправність оскаржуваного припису, його прийняття на підставі скасованих у судовому порядку документів, то колегія суддів звертає увагу, що пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 № 14 зазначив, що рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Водночас, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що доводи заявника свідчать про істотне порушення вимог чинного законодавства при прийнятті відповідачем оскаржуваного припису. На думку суду, без вивчення та оцінки в ході розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність спірного припису неможливо.

Тобто, в даному випадку протиправність оскаржуваного наказу є безпосереднім предметом спору і жодним чином не може бути оцінена судом при вирішенні питання про забезпечення позову, оскільки це стане фактично його вирішенням по суті.

При цьому, посилання позивача на очевидну протиправність дій відповідача має абстрактний характер, не містить вказівок на конкретне порушення ним норм законодавства чи безпосередньо прав позивача, не підкріплено ніякими доказами, крім як власним суб`єктивним ставленням позивача до даної ситуації, та ніяк не підтверджує обґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді клопотання неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

А тому вірним є рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку