Справа № 460/1386/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10864/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Махаринець Д.Є., м. Рівне) у справі № 460/1386/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI згідно поданої заяви від 21.05.2019 та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI з моменту звернення із заявою за її призначенням - 21.05.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка,7, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 07.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії в якій просив перевести його на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи.

Позивача з 07.06.2018 переведено на пенсію за віком згідно заяви по матеріалах пенсійної справи із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління з відповідною заявою та просив провести перерахунок пенсії за віком з 07.06.2018, з врахуванням середньої заробітної плати за 2016-2017 роки.

Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відповідно до листа №Л-43 від 30.05.2019 повідомило, що з 07.06.2018 ОСОБА_1 , переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003 та проведено перерахунок пенсії.

Після зазначеного перерахунку розмір пенсії з 07.06.2018 становить 4570 грн. 47 коп. (4367 грн. 19 коп. - основний розмір пенсії + 203 грн. 28 коп. - доплата за 14 років понаднормового стажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон України №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону України № 1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 цього Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України №1058-IV від 09.03.2003.

У даному випадку позивачу призначено іншу пенсію за іншим Законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону України № 1058-IV).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 14.02.2018 (справа № 465/5246/17), постанові від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17, постанові від 13.12.2018 у справі № 185/860/17, постанові від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Судом першої інстанції встановлено, що призначення пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-ІV ОСОБА_1 здійснено вперше.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 видно, що він просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому у призначені пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно поданої заяви від 21.05.2019 та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення із заявою за її призначенням - 21.05.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 21.05.2019 звернувся до відповідача із заявою та просив провести перерахунок пенсії за віком з 07.06.2018, з врахуванням середньої заробітної плати за 2016-2017 роки.

Зі змісту листа відповідача №Л-43 від 30.05.2019, судом встановлено, що з 07.06.2018 ОСОБА_1 , переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003 та проведено перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначать зміст і спрямованість діяльності держави.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

З матеріалів справи слідує, що позивач 21.05.2019 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по віку з 07.06.2018, а не із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи позивача з приводу того, що відповідно до його заяви, пенсія за віком призначалась йому вперше зазначених висновків суду не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично спірні правовідносини виникли у зв`язку з помилковим ототожненням позивачем таких понять, як призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший. Так, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії в межах одного закону (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії в межах одного закону є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії саме в межах одного закону.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 31.03.2015 (справа №21-612а14).

Врахувавши зазначене, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії за віком від середньої заробітної плати по Україні за 2016-2017 роки відповідно до норм Закону №1058, оскільки позивачеві з 15.09.2011 року вже було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику локомотивних бригад відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 460/1386/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська