Справа № 300/1353/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9576/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України вІвано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 300/1353/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення(рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Микитюк Р.В. в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області 08.08.2019 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі також ОСОБА_2 , представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач),звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, пенсійний орган, відповідач) в якому вимог просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження граничного розміру з 26 жовтня 2018 р із розрахунку 70% грошового забезпечення з усіма видами підвищення та надбавок до пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 26 жовтня 2018 року пенсійне забезпечення без обмеження граничного розміру пенсії із розрахунку 70% грошового забезпечення за посадою старшого диспетчера з руху літаків (старшого штурмана) органу управління використанням (менеджменту) повітряного простору центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з врахуванням всіх видів надбавок, додаткового грошового забезпечення за роботу з документами, що містила державну таємницю в розмірі 10% від розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою старшого диспетчера з руху літаків (старшого штурмана) регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що діяв у спосіб, на підставі та в межах чинного законодавства України.Твердження позивача з приводу проведення перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру є безпідставним та необґрунтованим, оскільки максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Також зазначає, що пенсія позивачу призначена і виплачується з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за роботу з документами, які містять державну таємницю.

Представник позивача надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Справа призначена та розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи,що ОСОБА_1 перебував на службі у Збройних Силах України. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №631 від 03.10.2018 позивача звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(за станом здоров`я). Календарна вислуга років у Збройних Силах України на момент звільнення позивача склала 26 років 2 місяці, пільгова вислуга 36 років 4 місяці.

25.10.2018 позивач був звільнений з посади старшого диспетчера з руху літаків (старшого штурмана) органу управління використанням (менеджменту) повітряного простору центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на підставі наказу від 24.10.2018 №1002/0.

З 26.10.2018 позивач отримує пенсію за вислугу років призначену згідно Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також Закон №2262-XII).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про виплату та доплату йому недоодержаної частини пенсії без застосування обмеження її максимального розміру.

Листом від 10.04.2019 № 441/М-15 відповідачповідомив, що ОСОБА_1 з 26.10.2018 року нараховано пенсію в розмірі 18679,47 грн. Згідно статті 43 Закону №2262-XII розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що становило до 01.12.2018 року 13730 грн., а з 01.12.2018 року 14970 грн. Тому для виплати пенсії в більшому розмірі підстави відсутні.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо виплати пенсії позивачу без обмежень, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними) положення, а саме частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, в редакції Закону від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», із змінами, внесеними згідно із Законами України від 24.12.2015 № 911-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вищенаведені положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: частина сьома статті 43.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (надалі також Закон №1774-VIII), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Протягом 2018 та 2019 років стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17.

Таким чином, слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що статтею 43 Закону № 2262-XII не передбачено положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а відтак застосування такого обмеження відповідачем щодо пенсії позивача з 26 жовтня 2018 року є протиправним і позовну вимогу ОСОБА_3 про перерахунок та виплату йому з 26 жовтня 2018 року пенсійного забезпечення без обмеження його граничного розміру задоволено судом першої інстанції правомірно.

Разом із тим, як вбачається з наявних у матеріалах справи Протоколів за пенсійною справою від 24.01.2019 року та 23.07.2019 року, обчислення пенсії позивачу здійснювалося з таких видів грошового забезпечення як посадовий оклад - 15745,00 грн., оклад за військове звання - 1340,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 50% - 8542,50 грн., а також середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі надбавка за умови режимних обмежень допуск Ф. 3 10% - в сумі 1057,45 грн., премія - 0,00 грн. Всього 26684,95 грн. Розмір нарахованої позивачу пенсії становить 18679,47 грн., виплата пенсії з 01.01.2018 року здійснювалася в розмірі 14970 грн., з 01.07.2018 року в розмірі 15640 грн.

При цьому пенсійним органом враховані всі належні для обрахунку пенсії виплати, зокрема, надбавка за роботу з документами, що містять державну таємницю.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що пенсія повинна йому бути нарахована в розмірі 19040 грн.

За розрахунками позивача, доданими до позовної заяви, вбачається, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в основу обрахунку пенсії закладено неправильний показник додаткового грошового забезпечення за роботу з документами, що містять державну таємницю. Так, на думку ОСОБА_1 , для обрахунку пенсії слід враховувати весь розмір зазначеного додаткового грошового забезпечення (1574,50 грн).

В той же час, пенсійний орган в основу розрахунку поклав середньомісячний розмір даного виду додаткового грошового забезпечення, який склав 1057,45 грн., посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейськими, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» (далі Постанова № 393).

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта в цій частині, оскільки відповідно до абзацу 7 пункту 7 Постанови № 393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відноситься саме до кола осіб, визначених зазначеною вище нормою Порядку № 393.

Отже середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.09.2018 року становить 1057,45 гривні відповідно до довідки від 31.10.2018 року №1-26.2-5184, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України майору ОСОБА_1 .

На підставі наявних у матеріалах справи документів довідки про розмір грошового забезпечення позивача та протоколів обрахунку пенсії остання обрахована правильно, тому що 70% від суми видів грошового забезпечення позивача (26684,95 грн.) складає саме 18679,47 грн.

Тому, на думку суду апеляційної інстанції підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу немає.

Належним способом захисту позивача у справі, що розглядається, є зобов`язання пенсійного органу здійснити виплату нарахованої позивачу пенсії без обмеження її граничного розміру.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Невідповідність висновків суду обставинам справи має місце тоді, коли обставини справи судом встановлені повно та відповідно до них досліджені докази, проте висновки зі встановлених обставин зроблені невірно.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки встановленим обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 300/1353/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплачувати ОСОБА_1 з 26 жовтня 2018 року пенсійне забезпечення без обмеження граничного розміру пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська