Справа № 803/1251/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9779/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №803/1251/16 (головуючий суддя у першій інстанції Лозовський О.А., справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кічука Олега Івановича третя особа Приватне акціонерне товариство «Волинська фондова компанія» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кічука Олега Івановича, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПрАТ «Волинська фондова компанія» про визнання протиправними дій щодо не включення інформації до переліку рахунків ПАТ «Юніон Стандарт Банк» за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2015 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Волинська фондова компанія» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 150000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів позикодавцем з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Юніон Стандарт Банк», МФО 305987, на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «Юніон Стандарт Банк», МФО 305987. Згідно платіжного доручення №12 від 02.10.2015 сума в розмірі 150 000,00 грн. була перерахована на поточний рахунок позивача. Однак, звернувшись 06.10.2015 до відділення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» у місті Луцьку з метою отримати перераховані кошти, позивач отримав інформацію, що в період з 01.10.2015-02.10.2015 будь-яких коштів на його рахунок не надходило. А в подальшому позивачу стало відомо, що платіж був скасований, а кошти повернуті на рахунок ПрАТ «Волинська фондова компанія». Зазначає, що вказана сума не була отримана ним з тих причин, що банк віднесено до категорії неплатоспроможних згідно постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №665/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» до категорії неплатоспроможних»; рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №182 розпочато процедуру виведення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, внаслідок чого виконати умови договору не є можливим. 24.12.2015 Постановою Правління Національного банку України №939 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Юніон Стандарт Банк». 28.12.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №241 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» Кічука Олега Івановича строком на 2 роки з 28.12.2015 по 27.12.2017. Крім того, звернувшись до відділення ПАТ «ОТП БАНК», який є уповноваженим банком-агентом ПАТ «Юніон Стандарт Банк» позивач дізнався, що до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб він не включений. Таким чином, на думку позивача, незважаючи на те, що він є вкладником банку, його безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому з врахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права при не повному з`ясуванні судом обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Доводи апелянта зводяться до того, що оскільки Банком було відкрито позивачу саме поточний рахунок № НОМЕР_3 про що свідчить заява про відкриття рахунку від 06.07.2015 року, то в розумінні зазначених норм, позивач є вкладником, а кошти, що надійшли на цей рахунок є вкладом. Відповідно твердження суду, що позивач не є вкладником, оскільки кошти, що надійшли на рахунок не є його власністю, а гарантії про відшкодування коштів ФГВФО поширюються лише на договори банківського вкладу - помилкові.

Також зазначає, що рахунок позивача № НОМЕР_3 був відкритий 06.07.2015 року, тобто задовго до винесення постанови правління Національного банку України №631/БТ від 24.09.2015 «Про віднесення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», про яку у своєму рішенні зазначає суд (копія заяви про відкриття рахунку та картки із зразками підписів додаються). Відповідно, твердження суду, що спірний правочин є нікчемним, оскільки був укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних відповідно до вказаної постанови НБУ є помилковим.

Крім цього апелянт посилається на норми ЦК України і вказує на те, що статтею 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті «Дата виконання», має відповідати даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку. З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що відмітка і підпис відповідального виконавця Банку проставлені на платіжному дорученні ПрАТ «ВФК» № 12 від 02.10.2015 року однозначно свідчать про те, що Банк зарахував кошти в сумі 150 000,00 гривень на рахунок позивача № НОМЕР_3 відкритий в ПАТ «ЮСБ БАНК», а в подальшому чому скасував дану операцію і повернув кошти на рахунок ПрАТ «ВФК» невідомо.

Також зазначає, що умови обслуговування та поповнення рахунку позивача визначені в Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «ЮСБ БАНК», який відповідає вимогам ст..627, 633 та 641 ЦК України. Зокрема п.4.1.4. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який фактично було укладено між позивачем та Банком відповідно до Публічної пропозиції ПАТ «ЮСБ БАНК» на укладення договору, шляхом підписання позивачем заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, клієнт має право здійснювати поповнення Рахунку особисто або через інших осіб способами, що не суперечать чинному законодавству України, умовам Договору та режиму рахунку, передбаченому нормативно- правовими актами Національного банку України, у валюті Рахунку в готівковій та/або в безготівковій формах.

Згідно з п.4.1.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт має право вимагати від Банку здійснення операцій за Рахунком та надання інших передбачених Договором Послуг у відповідності до законодавства України, нормативно- правових актів Національного банку України, цього Договору і правил МПС. Розділом 4.4. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено обов`язки Банку, щодо обслуговування Клієнта. Зокрема п.4.4.6. встановлено, що Банк зобов`язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування Рахунку відповідно до чинного законодавства України та цього Договору. Доручення Клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов до Банку протягом операційного часу, Банк зобов`язаний виконати в день його надходження. Доручення Клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов до Банку після закінчення операційного часу, Банк зобов`язаний виконати не пізніше наступного операційного дня. Таким чином, виходячи з аналізу приведених вище положень Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, поповнення рахунку позивача № НОМЕР_3 може здійснюватися через інших осіб способами, що не суперечать чинному законодавству України, тобто ПрАТ «ВФК» мало усі правові підстави для перерахування коштів на цей рахунок. А позивач в свою чергу має право вимагати від Банку видати кошти, що надійшли на його рахунок, в тому числі на підставі платіжного доручення ПрАТ «ВФК». З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Третьою особою, Приватним акціонерним товариством «Волинська фондова компанія», поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що банком спочатку операцію було проведено, оскільки грошові кошти були списані з рахунку ПрАТ «ВФК», однак знаючи про запровадження щодо ПАТ «ЮСБ БАНК» тимчасової адміністрації з 03.10.2015 року, банком зазначену операцію було скасовано. Вважає, що це було здійснено через те, що грошові кошти наявні на банківському рахунку юридичної особи у випадку ліквідації банку повертаються у сьому чергу за наявності у банку коштів чи майна, а вклад фізичної особи на рахунках у банку, що ліквідується, повертається за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Звертає увагу суду, що для ПрАТ «Волинська фондова компанія» операції по наданню безпроцентних поворотних фінансових допомог фізичним особам є звичайними господарськими операціями, в підтвердження чого надає відповідну бухгалтерську довідку. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони та третя особа в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про дату судового засідання. Позивач у апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити без нього та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 01.10.2015 між позивачем та ПрАТ «Волинська фондова компанія» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 150 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів позикодавцем з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Юніон Стандарт Банк», МФО 305987, на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 , відкритий в ПАТ «Юніон Стандарт Банк», МФО 305987.

Згідно платіжного доручення №12 від 02.10.2015 сума в розмірі 150 000,00 грн. була перерахована на поточний рахунок позивача, проте не була отримана останнім у зв`язку з віднесенням ПрАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії неплатоспроможних.

У відповідь на заяву позивача від 06.10.2015 щодо ненадходження коштів на рахунок та причин невиконання договору про надання поворотної фінансової допомоги відділення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» у місті Луцьку повідомило, що за період з 01.10.2015 по 02.10.2015 будь-які кошти на рахунок позивача не надходили, що підтверджується довідкою №16 від 06.10.2015.

Також з матеріалів справи слідує, що платіж на суму 150 000,00 грн. був скасований ПАТ «Юніон Стандарт Банк», а кошти повернуті на рахунок ПрАТ «Волинська фондова компанія» у зв`язку з тим, що ПАТ «Юніон Стандарт Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних згідно постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №665/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» до категорії неплатоспроможних»; рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №182 розпочато процедуру виведення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, внаслідок чого виконати умови договору не є можливим.

Відповідно до цього рішення, у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 03.10.2015 до 02.01.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Юніон Стандарт Банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій І. В. строком на три місяці з 03.10.2015 по 02.01.2016 (включно).

24.12.2015 Постановою Правління Національного банку України №939 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Юніон Стандарт Банк».

28.12.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №241 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк» Кічука Олега Івановича строком на 2 роки з 28.12.2015 по 27.12.2017.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 29.12.2015 на офіційному сайті банку, у зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28.12.2015 №241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Юніон Стандарт Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», з 30.12.2015 Фонд гарантування вкладів розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Для отримання коштів вкладники ПАТ «Юніон Стандарт Банк» з 30.12.2015 до 10.02.2016 включно можуть звертатись до установ банку-агенту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «ОТП БАНК».

Звернувшись до відділення ПАТ «ОТП БАНК», який є уповноваженим банком-агентом ПАТ «Юніон Стандарт Банк» позивач дізнався, що до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб він не включений.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що спірний правочин є нікчемним, оскільки був укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов`язкова до виконання.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, щодо повноважень та функцій Фонду відносно виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452 від 23.02.2012.

За змістом пункту 1.8 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

На підставі пункту 3 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Зі змісту статті 26 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно статті 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

При цьому, відповідно до статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Відповідно до статті 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, з аналізу викладених положень нормативно правових актів слідує, що під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду вживає заходів щодо: 1) перевірки правочинів, укладених банком; 2) формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню; 3) формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом; 4) повідомлення правоохоронних органів у випадку виявлення протиправних дій відносно банку, тощо, а Фонд на підставі складеного Уповноваженою особою переліку складає і затверджує Загальний реєстр вкладників.

Тобто, вказаними нормами права визначений обов`язок Уповноваженої особи, у визначені строки, скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну норму, яка в обов`язковому порядку зобов`язує Уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними.

Підстави для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними, визначені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до вказаної вище норми, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

З матеріалів справи слідує, що підставою для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стало визнання відповідачем нікчемним правочину щодо перерахування грошових коштів в сумі 150 000,00 грн. з поточного рахунку ПрАТ «Волинська фондова компанія» на особовий рахунок, відкритий на ім`я позивача, оскільки зазначені кошти були перераховані на рахунок позивача з рахунку ПрАТ «Волинська фондова компанія» відкритого в ПАТ «Юніон Стандарт Банк» в якості поворотної фінансової допомоги згідно договору від 01.10.2015.

Як зазналось вище, відповідно до 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, тобто, для отримання відшкодування за вкладом фізичної особи, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мають бути наявні дві умови, а саме: особа має бути вкладником та повинна мати вклад.

Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( пункт 4 частина 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти ( пункт 3 частина 1 ст. 2 цього ж Закону).

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що в частині визначення терміну вклад - можливо виділити істотні ознаки грошового вкладу, а саме: грошові кошти мають бути залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника); має бути договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Під залученням грошових коштів розуміють тимчасово вільні кошти вкладників - фізичних та юридичних осіб, які мобілізовані банком на певних умовах і на певний термін чи до запитання. Ці кошти зберігаються на рахунках клієнтів-вкладників і використовуються відповідно до режиму рахунку і банківського законодавства.

Метою проведення таких операцій є: залучення коштів для подальшого розміщення в активні операції; надання фінансових послуг; залучення коштів для поповнення ліквідності з метою розрахунків за зобов`язаннями, отже грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку, через касу банку або з іншої фінансової установи, тим самим збільшуючи ліквідність, а також зобов`язання банку на суму залучених грошових коштів від вкладника (зарплата, пенсія, стипендія).

З матеріалів справи слідує, що на рахунок позивача перераховані кошти з рахунку інших осіб, розміщеного в Банку, за договором про поворотну фінансову допомогу, які не вносилися позивачем і не являються його коштами та не являються вкладом фізичної особи - вкладника, який в розумінні цілей Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а є коштами поворотної фінансової допомоги, які підлягають поверненню .

Фактично відповідачем - Уповноваженою особою Фонду виявлені факти укладання банком договорів із вкладниками, внаслідок чого надається перевага одному вкладнику, вклад якого не підлягає відшкодуванню Фондом, а саме, Уповноваженою особою Фонду встановлено, що вказані особи мають намір отримати за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування свого вкладу без будь-яких обмежень, замість отримання вкладу за рахунок реалізації майна банку як кредитор сьомої черги.

Приходячи до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд приймає до уваги висновки колегії суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України, викладені у постанові від 20.01.2016 по справі № 6-3133цс15, відповідно до яких договір банківського вкладу фізичної особи, укладений банком з фізичною особою після прийняття постанови Правління НБУ про віднесення банку до неплатоспроможного та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемним.

Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України від 28.01.2016 у справі К/800/40534/15, де суд дійшов до висновку, що з урахуванням того, що спірний правочин укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов`язкова до виконання, даний правочин є нікчемним.

Також враховано, що пунктом 2 постанови правління Національного банку України №631/БТ від 24.09.2015 «Про віднесення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із дня прийняття постанови для ПАТ «Юніон Стандарт Банк» були встановлені такі обмеження в його діяльності: не здійснювати залучення у вклади коштів фізичних осіб ( у тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах та банківських металах, у тому числі не здійснювати продовження строку за діючими договорами; не допускати проведення будь-яких банківських операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків; не здійснювати дострокового повернення вкладів (депозитів) акціонерам ПАТ «Юніон Стандарт Банк», крім спрямування коштів на збільшення статутного капіталу ПАТ «Юніон Стандарт Банк».

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що «Наслідки запровадження тимчасової адміністрації» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Що стосується посилань апелянта на п. 4.1.4. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого клієнт має права здійснювати поповнення Рахунку особисто або через інших осіб способами, що не суперечать чинному законодавству України, умовам Договору та режиму рахунку, передбаченому Національного банку України у валюті рахунку в готівковій та/або в безготівковій формі, то такі є безпідставними, оскільки ПрАТ «Юніон Стандарт Банк» у період перерахування вказаної вище суми був віднесений до категорії неплатоспроможних, та окрім цього, відбулось не поповнення рахунку позивача, а перерахування поворотної фінансової допомоги у сумі 150000 грн.

З урахуванням наведених вище обставин та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірний правочин є нікчемним, оскільки був укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов`язкова до виконання, тому відповідно заявлені позивачем вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №803/1251/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено 18.11.2019р.