Справа № 280/988/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/988/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Державного агентства рибного господарства України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року (суддя Прасов О.О., повний текст складно 21.05.2019р.) по справі №280/988/19 за позовом Приватного підприємства «Група Науково-промислових досліджень» до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Група Науково-промислових досліджень» звернулося до суду з позовом в якому просило:

визнати незаконним (протиправним) та скасувати Припис винесений на адресу Приватного підприємства Група науково-промислових досліджень головним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Г.В. про нездійснення промислового вилову водних біоресурсів до затвердження та набрання чинності наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України Про затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік та Про затвердження квот використання добування водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що підприємство має Дозвіл від 28.12.2018 за №87 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах. Вказаний дозвіл є дійсним до 28.12.2023 та містить у собі чіткі вказівки щодо обмеження після розподілу лімітів з посиланням на Наказ добування водних біоресурсів. Станом на дату винесення припису про заборону добування водних біоресурсів, жодних повідомлень від Держрибагентства щодо вчинення останнім дій спрямованих на додаткові обмеження вилову з метою збереження водних біоресурсів та забезпечення їх раціонального використання, попередження негативного впливу промислу на умови навколишнього природного середовища у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), на адресу ПП ГНПД не надходило, тобто Держрибагентством не було вчинено дій спрямованих на корегування встановлених у дозволі від 28.12.2018 за №87 лімітів, про що Держрибагентство повідомило ПП ГНПД листом №3-6.2-17/176-19 від 31.01.2019. Отриманий позивачем дозвіл встановлює чіткі ліміти, квоти, частки та обмеження щодо вилову водних біоресурсів. Таким чином, як зазначав позивач, оскільки припис винесений головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Г.В. з вимогою до ПП ГНПД про нездійснення промислового вилову водних

біоресурсів під час діючого дозволу, то такий припис є незаконним та таким, що обмежує позивача у його правах.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позов задоволено. Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється користувачами водних ресурсів на підставі дозволу на таке використання після розподілу ліміту або прогнозу допустимого вилову на частки добування (вилову) для промислових та непромислових цілей та резерву добування (вилову). Держрибагентство встановлює частки добування (вилову) водних біоресурсів у натуральних величинах, надсилає щороку до 15 грудня користувачам водних біоресурсів відповідні повідомлення з розміщенням інформації на власному веб-сайті. Установлення лімітів та визначення прогнозу допустимого вилову здійснюються щороку стосовно кожного виду водних біоресурсів у відповідних рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах). Перелік видів водних біоресурсів, стосовно яких установлюються ліміти використання, їх обсяги та визначається прогноз допустимого вилову, затверджується Мінагрополітики.

Дослідивши порядок користування водними ресурсами, в контексті спірних відносин, суд першої інстанції встановив, що всупереч чинному законодавству України Мінагрополітики видало накази №56 від 14.02.2019 року Про затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік та №57 від 14.02.2019 року Про затвердження квот добування водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками у 2019 році, здійснивши коригування лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів, що визначені у Дозволі №87 від 28.12.2018 року, не у 2018 році на 2019 рік, як це передбачено законодавством, а у 2019 році.

З цих підстав суд вказав на те, що не встановлення заздалегідь на 2019 рік частки добування (вилову) водних біоресурсів ПП ГНПД є протиправним втручанням та перешкоджанням господарській діяльності позивача з боку органів державної влади, у звязку з чим позивач правомірно здійснював вилов рибних ресурсів з 1 січня 2019 року на основі лімітів такого вилову, що були зазначені у Дозволі від 28.12.2018 за №87.

Таку позицію суд першої інстанції, зокрема, обгрунтував висновками науково-правової експертизи від 26.04.2019р. №126/76-е.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на те, що право на використання водних ресурсів виникає не лише на підставі отриманого дозволу на таке використання, а і після розподілу ліміту або прогнозу допустимого вилову біоресурсів. Відповідач зазначає, що оскільки з 01.01.2019р. не було здійснено розподіл лімітів на вилов біоресурсів, то ним цілком правомірно видано позивачу оскаржуваний припис. Відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» порядок установлення лімітів на спеціальне використання водних ресурсів визначається, у тому числі, відповідно до міжнародних договорів України. Згідно із статтею 1 Договору між Україною та Російською Федерацією про співробітництво у використанні Азовського моря і Керченської протоки, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Договору між Україною та Російською Федерацією про співробітництво у використанні Азовського моря і Керченської протоки» від 20.04.2004р, Азовське море та Керченська протока історично є внутрішніми водами України і Російської Федерації. Між Державним комітетом України з рибного господарства та рибної промисловості та Комітетом Російської Федерації по рибальству з питань рибальства в Азовському морі 14.09.1993р. підписана Угода. За умовами угоди Українсько-Російська Комісія з питань рибальства в Азовському морі визначає квоту вилову біоресурсів. Результати сесії Комісії оформлюються протоколом, і саме протокол, який містить визначені обома Сторонами загальний допустимий вилов кожного виду біоресурсів, є документом, який Сторони у подальшому використовують у законодавстві своїх країн. У 2019 році, як зазначає відповідач, засідання Комісії відбулося із затримкою, у зв`язку з форс-мажорними обставинами, у зв`язку з чим ліміти та прогнози на 2019 рік допустимого спеціального використання водних біоресурсів, були затверджені наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України лише 14.02.2019р. На вказані обставини, як зазначає відповідач, суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про можливість здійснення позивачем вилову водних біоресурсів з 01.01.2019р. без затверджених лімітів на підставі отриманого Дозволу. При цьому, за позицією відповідача, суд першої інстанції безпідставно, у межах цієї справи, розглянув питання про прийняття наказів Міністерством аграрної політики та продовольства України, оскільки вказані обставини, з огляду на предмет спору, не підлягали дослідженню у цій справі де Міністерство не є учасником справи, а сама суть спору стосується не порядку та строків прийняття рішень Міністерством, а наявності чи відсутності у позивача права на використання водних біоресурсів без затвердження лімітів на поточний рік.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Фактично позиція позивача полягає у тому, що за умови наявності у підприємства чинного дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів, останнє не могло бути обмежено у здійсненні своєї господарської діяльності.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач здійснює господарську діяльність пов`язану з виловом водних біоресурсів.

28.12.2018р. Державним агентством рибного господарства видано позивачу Дозвіл №87 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) строком дії з 28.12.2018 по 28.12.2023.

У вказаному Дозволі №87 від 28.12.2018 зазначено, зокрема: … Дозволені для вилучення види водних біоресурсів та обсяги вилучення (з посиланням на наказ Мінагрополітики) наказ Про затвердження квот добування водних біоресурсів загально-державного значення у 2018 році від 04.01.2018 №2, зареєстрований в Мін`юсті 15.01.2018 №58/31510, хамса азовська, тюлька добування здійснюється за рахунок загального басейнового обсягу (ліміту) добування без його розподілу на національні обсяги добування (ліміти); калкан азовський спеціалізований промисел з використанням сіток заборонено, вилучається тільки як прилов; піленгас спеціалізований промисел з використанням сіток, кошільних та кільцевих неводів заборонено, вилучається тільки як прилов; бички 195,920т.; інші види риб за винятком тих, на які встановлено ліміти, а також занесених до Червоної книги України, добуваються як прилов і не лімітуються; кефалеві, креветки, глоса добуваються в межах загального ліміту або в межах прогнозу допустимого вилову; атерина добувається без лімітування та квотування ….

05.02.2019р. головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Г.В. на адресу позивача видано Припис, яким підприємство зобов`язано не здійснювати промисловий вилов водних біоресурсів до затвердження та набрання чинності наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України Про затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік та Про затвердження квот використання добування водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік.

Правомірність та обгрунтованість вказаного припису є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так, оскаржуваний припис фактично стосується заборони здійснення промислового вилову водних біоресурсів до затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів, а також затвердження квот на видобування водних біоресурсів.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.02.2019 за №56 Про затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 26.02.2019 за №193/33164 (набрав чинності 05.03.2019), затверджено ліміти та прогнози допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік, що додаються.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.02.2019 за №57 Про затвердження квот добування водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками у 2019 році, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 26.02.2019 за №194/33165 (набрав чинності 05.03.2019), затверджено квоти добування водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками у 2019 році відповідно до лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14 лютого 2019 року №56.

Отже Накази про затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів, а також затвердження квот на видобування водних ресурсів у 2019 рік набули чинності 05.03.2019р.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції, задовольняючи позов, фактично виходив з того, що не встановлення заздалегідь на 2019 рік частки добування (вилову) водних біоресурсів ПП ГНПД, яке має дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів, є протиправним втручанням та перешкоджанням господарській діяльності позивача з боку органів державної влади.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що несвоєчасність прийняття органом державної влади регуляторного акту безперечно може мати вплив на здійснення господарської діяльності суб`єктом, який здійснює діяльність у сфері, яка врегульована таким актом.

В той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що питання дотримання строків прийняття Міністерством аграрної політики та продовольства України вищезазначених нормативно-правових актів, не стосуються предмету спору цієї справи.

Предметом спору у цій справі є правомірність оскаржуваного припису, суть якого, як зазначено вище, зводиться до заборони здійснення промислового вилову водних біоресурсів до затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів, а також затвердження квот на видобування водних біоресурсів.

Отже визначальним у цій справі є встановлення того, чи має суб`єкт спеціального використання водних біоресурсів здійснювати добування (вилов) біоресурсів за наявності лише чинного Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів, без затвердження у встановленому порядку лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів, а також затвердження квот на видобування водних біоресурсів.

Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів, порядок взаємовідносин між органами державної влади, місцевого самоврядування і суб`єктами господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність у внутрішніх водних об`єктах України, внутрішніх морських водах і територіальному морі, континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні України та відкритому морі.

Відповідно до ч.1 ст..27 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється шляхом їх вилучення з природного середовища (крім любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах та обсягах безоплатного вилову) і включає, зокрема, промислове рибальство.

Згідно із ст..28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» спеціальне використання водних біоресурсів (крім любительського рибальства та використання ресурсів, запаси яких формуються виключно шляхом їх штучного розведення) здійснюється відповідно до лімітів та прогнозів допустимого вилову.

З метою збереження та забезпечення раціонального використання окремих водних біоресурсів, які інтенсивно експлуатуються та/або характеризуються відповідно до наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, незадовільним станом, встановлюються ліміти промислового вилову на наступний календарний рік, які в подальшому розподіляються на квоти. Перелік видів водних біоресурсів, щодо яких встановлюються ліміти промислового вилучення, та обсяги лімітів на підставі наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості.

Для регулювання промислу водних біоресурсів, щодо яких не встановлюються ліміти вилову, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, на підставі наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери його управління, визначає прогноз допустимого вилову на наступний календарний рік. Прогноз допустимого вилову може коригувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства.

Спеціальне використання тих видів водних біоресурсів, щодо яких у зв`язку з особливостями їх просторового розподілу у водному об`єкті або відповідно до технічних можливостей промислу не може бути досягнуто рівня вилучення, який загрожує стану запасів ресурсів, ліміти та прогнози допустимого вилову не встановлюються.

Отже з огляду на положення вказаної норми права спеціальне використання водних здійснюється відповідно до лімітів та прогнозів допустимого вилову. Єдиним виключенням з цього правила є те, що ліміти та прогнози допустимого вилову не встановлюються відносно тих видів водних біоресурсів, щодо яких у зв`язку з особливостями їх просторового розподілу у водному об`єкті або відповідно до технічних можливостей промислу не може бути досягнуто рівня вилучення, який загрожує стану запасів ресурсів.

Відповідно до ст..29 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» ліміти встановлюються на види (групи видів) водних біоресурсів, щодо яких здійснюється промисел на відповідних водних об`єктах, крім ізольованих об`єктів (із застосуванням споруд або технічних пристроїв, штучно створених водних об`єктів, що використовуються для цілей аквакультури) та об`єктів промислу, запаси яких формуються виключно шляхом штучного розведення водних біоресурсів.

У свою чергу статтею 30 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено те, що за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, ліміти вилову водних біоресурсів, а також прогнози допустимого вилову можуть розподілятися на квоти, зокрема, серед користувачів для промислу.

Порядок установлення лімітів спеціального використання та визначення прогнозу допустимого вилову водних біоресурсів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2012р. №1149.

Згідно із п.2 Порядку №1149 установлення лімітів спеціального використання та визначення прогнозу допустимого вилову водних біоресурсів здійснюється щороку стосовно кожного виду водних біоресурсів у відповідних рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах).

У відповідності із п.3 Порядку №1149 ліміти не установлюються, а прогноз допустимого вилову не визначається, якщо спеціальне використання водних біоресурсів, стосовно яких у зв`язку з особливостями їх просторового розподілу у водному об`єкті або через технічні можливості рибного промислу не може бути передбачений обсяг вилучення, загрожує стану їх запасів.

Відповідно до п.5 Порядку №1149 перелік видів водних біоресурсів, стосовно яких установлюються ліміти використання, їх обсяги та визначається прогноз допустимого вилову, затверджується Мінагрополітики.

Отже визначення лімітів спеціального використання та визначення прогнозу допустимого вилову водних біоресурсів віднесено до повноважень Мінагрополітки, яким, зокрема, визначаються і види біоресурсів, стосовно яких не установлюються ліміти та не визначається прогноз допустимого вилову.

Відповідно до ч.3 ст..27 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а у відкритому морі та у виключних економічних зонах іноземних держав - відповідно до умов міжнародних договорів України або законодавства іноземних держав.

На виконання ч.3 ст..27 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України (постанова КМУ №992 від 25.11.2015р.).

Відповідно до п.2 Порядку №992 цей Порядок визначає механізм спеціального використання водних біоресурсів, які перебувають в умовах природної волі (крім видів, внесених до Червоної книги України), у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України (далі - рибогосподарські водні об`єкти (їх частини).

Згідно із п.4 Порядку №992 спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється користувачами водних біоресурсів на підставі дозволу на таке використання у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) після розподілу ліміту або прогнозу допустимого вилову на частки добування (вилову) для промислових та непромислових цілей та резерву добування (вилову).

Отже спеціальне використання водних біоресурсів є можливим після отримання користувачем дозволу на використання біоресурсів та після розподілу ліміту або прогнозу допустимого вилову на частки добування (вилову) для промислових та непромислових цілей та резерву добування (вилову).

При цьому, а ні Закон України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», а ні Порядок №992 не передбачає того, що у разі не здійснення розподілу ліміту або прогнозу допустимого вилову (несвоєчасне здійснення такого розподілу) у користувача виникає право на спеціальне використання водних біоресурсів лише за умови наявності Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів.

Таким чином, аргументи позивача про можливість здійснення спеціального використання водних ресурсів лише за наявності Дозволу, є безпідставними.

Відповідно до ст..10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Отже враховуючи те, що Головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля було виявлено факт порушення позивачем правил здійснення промислового рибальства, а саме здійснення промислового вилову водних біоресурсів 31.01.2019р. до встановлення уповноваженим органом лімітів спеціального використання та визначення прогнозу допустимого вилову водних біоресурсів на 2019 рік, то посадовою особою відповідача правомірно та обґрунтовано винесено припис про нездійснення промислового вилову водних біоресурсів до затвердження та набрання чинності наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України Про затвердження лімітів та прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік та Про затвердження квот використання добування водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік.

Стосовно посилань суду першої інстанції на висновок наукової-правової експертизи від 26.04.2019 за №126/76-е, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Отже наявність тих чи інших обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, за загальним правилом, можуть бути встановлені судом, зокрема, на підставі висновків експертів.

В той же час, ст..113 КАС України передбачено, що висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Судом першої інстанції під час розгляду цієї справи так і не було сформовано позицію (зроблено висновок) про те, чи має користувач право на спеціальне використання водних біоресурсів лише за наявності Дозволу та без визначення уповноваженим державним органом лімітів спеціального використання та визначення прогнозу допустимого вилову.

На думку суду апеляційної інстанції, про що зазначено вище, лише за умови наявності як Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів так і визначення уповноваженим державним органом лімітів спеціального використання та визначення прогнозу допустимого вилову, у користувача виникає право на спеціальне використання водних біоресурсів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства рибного господарства України задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року по справі №280/988/19 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Приватному підприємству «Група Науково-промислових досліджень» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 20.11.2019р.

Повний текст судового рішення складено 21.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк