Справа № 808/4417/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2019 року

Київ

справа №808/4417/14

адміністративне провадження №К/9901/8498/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року у складі судді Сацького Р.В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у складі колегії суддів Чабаненко С.В., Іванова С.М., Шлай А.В. у справі № 808/4417/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Алекс і К» до Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Алекс і К» (далі - Товариство, позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (після реорганізації Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області) (далі - податковий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб та за платежем податок на додану вартість, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 10 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення від 18 червня 2014 року № та №.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що податковий орган, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих рішень.

У липні 2015 року відповідач подав касаційну скаргу, в якої посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якім відмовити у задоволенні позовних вимог.

У запереченні на касаційну скаргу позивач наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства, за наслідками якої складено акт перевірки № 011/08-22-22-01-06/32578611 від 10 лютого 2014 року.

На підставі акта перевірки № 011/08-22-22-01-06/32578611 від 10 лютого 2014 року податковим органом 13 березня 2014 року винесено податкові повідомлення-рішення:

- № яким збільшено грошове зобов`язання за платежем - збір за першу реєстрацію колісних транспортних засобів на суму 3 562 грн 14 коп.;

- № яким збільшено грошове зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 38 951 грн 55 коп.;

- № яким за порушення касової дисципліни на суму нараховані штрафні санкції на суму 471796 грн 48 коп.;

- № яким збільшено грошове зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 380 967 грн 00 коп.;

- № яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг на суму 415 476 грн 00 коп.;

- № яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 745 035 грн 00 коп.

Товариство у добровільному порядку сплатило суми донараховані податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 13 березня 2014 року.

Податкові повідомлення-рішення № , № , № та № оскаржені Товариством в адміністративному порядку, в наслідок чого податковим органом прийнято рішення про проведення позапланової виїзної перевірки.

За результатами перевірки податковим органом складено акт перевірки № 060/08-22-22-01-06/32578611 від 27 травня 2014 року.

Висновками акта, зокрема, встановлено порушення вимог:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 181 659 грн;

- розділу 7 Наказу № 548 від 23 липня 2010 року, пункту 1.4 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, статті 271 Податкового кодексу України, що призвело до заниження бази оподаткування з орендної плати за землю, та, відповідно, до заниження податкових зобов`язань на суму 255 173,60 грн.

Податковим органом на підставі висновків акту позапланової перевірки №060/08-22-22-01-06/32578611 від 27 травня 2014 року та рішення про результати розгляду первинних скарг від 29 травня 2014 року № 1909/10/08-01-10-04-13 прийнято, зокрема, нові повідомлення-рішення від 18 червня 2014 року:

- № яким збільшено грошеве зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних особі на суму 277 060,67 грн, з яких 221 648,54 грн основного платежу та 55 412,13 грн штрафних санкцій,

- № яким збільшено грошеве зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 272 488,50 грн, з яких 181 659,00 грн за основним платежем та 90 829,50 грн штрафних санкцій.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, колегія суддів Верховного суду виходить з наступного.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції в частині визначення застосування коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки 2,5 при дослідженні правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 18 червня 2014 року. Доводів щодо незгоди з рішеннями судів в іншій частині податковий орган не наводить.

Спірним питанням даної справи в цій частині є можливість податкового органу самостійно розраховувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Рішення про затвердження документації щодо грошової оцінки земельної ділянки в силу положень статей 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, а також підприємствами, установами і організаціями, яким відділ Держземагенства у м. Бердянську має керуватись при видачі витягів із затвердженої цим рішенням технічної документації.

Суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням Бердянської міської ради затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Бердянська. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, затверджено величини коефіцієнту функціонального використання для земель різних категорій, зокрема для земель комерційного використання встановлений розмір коефіцієнта 2,5, а для земель виробництва встановлено розмір цього коефіцієнту рівним 1,2.

В акті перевірки № 060/08-22-22-01-06/32578611 від 27 травня 2014 податковий орган вказує, що порушення було допущено у зв`язку з недотриманням Товариством функціонального використання земельної ділянки.

Податковий орган вказує, що у перевіряємому періоді Товариство використовувало земельну ділянку площею 2,3622 га, розташовану за адресою м. Бердянськ, вул. Шаумана, 1, отриману у користування для розміщення будівель та споруд на підставі договору оренди від 26 квітня 2010 року. Згідно витягу Управління ДКЗ у м. Бердянськ від 22 квітня 2010 року № 244 з технічної документації щодо нормативної оцінки земель, коефіцієнт функціонального використання вказаної земельної ділянки становить 1,2.

В касаційній скарзі податковий орган повідомляє, що надана земельна ділянка Товариством фактично використовувалась для оптової і роздрібної торгівлі, здаванням в найм. Відповідно така земля є землею комерційного використання та застосуванню підлягає коефіцієнт 2,5.

В той же час, суди попередніх інстанцій встановили, а податковий орган не спростував, що відповідно до рішення Бердянської міської ради № 26 від 12 квітня 2012 року (том 1, арк. с. 118), погоджено поділ земельної ділянки площею 2,3622 га, розташованої за адресою: вул. Шаумяна , буд . 1 в м. Бердянську , та закріплено земельну ділянку площею 1,8146 га, розташовану за адресою: вул. Шаумяна, буд. 1 в м. Бердянську для розміщення та обслуговування будівель та споруд підприємства. При цьому земельну ділянку площею 0,5476 га, з присвоєнням поштової адреси: вул . Шаумяна, 1-е, закріплено для розміщення та обслуговування АГНКС (автомобільної газонаповнювальної компресорної станції).

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у розрахунку щодо ділянки за адресою вул. Шаумяна , 1-е застосовано коефіцієнт 2, 5 (том 1, арк. с. 132).

Для розрахунку оцінки земельної ділянки за адресою вул. Шаумяна, буд. 1 застосовано коефіцієнт 1, 2 (том 1, арк. с. 133) та зазначено що ділянка використовується для розміщення і обслуговування комплексу будівель і споруд.

В Акті перевірки податковий орган посилається на те, що якщо підприємству за Класифікацією видів економічної діяльності (КВЕД) присвоєно код виду діяльності, визначений у додатку № 3 до Інструкції № 377, то до земельних ділянок такого підприємства застосовуватиметься коефіцієнт функціонального використання 2,5 (як для земель комерційного призначення).

На підтвердження своєї позиції податковий орган посилається на Наказ від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11 «Про Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», в якому зазначено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки для земель комерційного використання, має значення 2,5.

Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (який був чинним на момент перевірки), затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2006 року за № 388/12262.

Пунктом 1.3 вказаного Порядку визначено, що нормативна грошова оцінка земель використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до пункту 1.7 вказаного Порядку, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться суб`єктами оціночної діяльності, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в порушення пункту 1.7 Порядку, податковим органом під час проведення перевірки самостійно розраховано нормативну грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта 2.5, про що свідчать відповідні записи в актах перевірок 011/08-22-22-01-06/32578611 від 10 лютого 2014 року та № 060/08-22-22-01-06/32578611 від 27 травня 2014 року.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка ділянки, визначена у встановленому законодавством порядку. Цей порядок передбачає зміну грошової оцінки шляхом проведення ревізії Держземагенства та затвердженням радою. Лише після цього нормативно-грошова оцінка буде іншою і її можна буде використовувати як нову базу оподаткування.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів, яким надано оцінку судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Дослідивши рішення судів попередніх інстанцій в межах вимог касаційної скарги, Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого, касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі № 808/4417/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду