Справа № 240/10139/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10139/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Релігійної громади української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с.Сінгури Житомирського району Житомирської області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Релігійної громади української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с. Сінгури Житомирського району Житомирської області до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та часткове скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року Релігійна громада української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с. Сінгури Житомирського району Житомирської області звернулась до суду з позовною заявою до Житомирської обласної державної адміністрації, в якій просила визнати протиправним та частково скасувати розпорядження голови Житомирської державної адміністрації від 25.02.2019 №61 в частині реєстрації у новій редакції статуту «Релігійна громада (парафія) воздвиження чесного і животворчого Хреста Господнього с.Сінгури, Житомирський район, Житомирська область, Житомирська Єпархія, Українська православна церква, Київський патріархат».

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 відмовлено у відкритті провадження. Роз`яснено позивачу, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції Господарського суду Житомирської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судове засіданні сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 19 листопада 2019 року було прийнято протокольну ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням №249 виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів від 12.09.1991 відповідно до вимог Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», зареєстровано статут релігійної організації «Релігійна громада Української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с. Сінгури Житомирського району Житомирської області».

Відповідно до розпорядження №102 голови Житомирської обласної державної адміністрації від 24.04.2014 зареєстровані зміни та доповнення у новій редакції до статуту релігійної організації.

Статут релігійної організації «Релігійна громада Української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с. Сінгури Житомирського району Житомирської області» та послідуючі зміни та доповнення до нього у новій редакції були затверджені єпархіальним архієреєм - Архієпископом Житомирським та Новоград-Волинським Никодимом на підставі протоколів загальних зборів релігійної громади.

У зв`язку з проведенням Архієрейського собору УПЦ від 13.11.2018 та Священного Синоду УПЦ від 07.12.2018, 31.01.2019 в приміщенні Свято-Хрестовоздвиженського храму с.Сінгури по вулиці Румянцева, 5-А, відбулися парафіяльні збори релігійної організації «Релігійна громада Української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с. Сінгури Житомирського району Житомирської області» (далі - Релігійна громада).

На зборах Релігійної громади одностайно було прийнято рішення про вірність канонічній Українській Православній Церкві, яка перебуває в єдності зі Світовим Православ`ям та її Предстоятелю, Блаженійшому Онуфрію, Митрополиту Київському та всієї України. Про прийняте рішення шляхом надання копії протоколу зборів Релігійної громади було повідомлено Правлячого Архієрея - Митрополита Житомирського та Новоград-Волинського Никодима.

Із позовної заяви слідує, що 02.02.2019 з метою розпалювання релігійної ворожнечі серед мешканців с. Сінгури та захоплення приміщення Храму Релігійної громади в приміщенні районного будинку культури села Сінгури під головуванням ОСОБА_1 та ініціативної групи, серед мешканців села, були проведені збори членів територіальної громади села Сінгури та прийнято рішення про переведення Релігійної громади разом з Храмом до складу ПЦУ.

Позивач зазначає, що громадські активістки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали голові Житомирської ОДА Гундичу І. підроблений примірник Статуту у новій редакції не існуючої релігійної громади, а саме «Релігійна громада (парафія) воздвиження чесного і животворчого Хреста Господнього с. Сінгури, Житомирський район, Житомирська область, Житомирська Єпархія, Українська православна церква, Київський патріархат» (нова редакція).

25.02.2019 за №61 було прийнято розпорядження голови Житомирської обласної адміністрації «Про реєстрацію статутів новоутворених релігійних організацій, статутів релігійних організацій у новій редакції».

Не погоджуючись із прийнятим розпорядженням в частині реєстрації у новій редакції статуту «Релігійна громада (парафія) воздвиження чесного і животворчого Хреста Господнього с.Сінгури, Житомирський район, Житомирська область, Житомирська Єпархія, Українська православна церква, Київський патріархат» позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа-це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень-орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.>

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 червня 2019 року (справа № 344/10480/16-а) та від 04 червня 2019 (справа №826/4204/18), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Також у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду зазначено, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Як встановлено колегією суддів, спір, що розглядається не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження, хоч і мав владні-управлінські повноваження щодо позивача (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації статуту релігійної громади), проте факт здійсненої реєстрації обумовлений наданими для такої реєстрації документами. У свою чергу, позивач власне і доводить відсутність повноважень у особи, яка подала заяву та відсутність у неї необхідного пакету документів для реєстрації нової редакції статуту, оспорює повноваження приймати рішення про зміну статуту.

Отже, наданню правової оцінки розпорядженню голови Житомирської обласної державної адміністрації №61 від 25.02.2019 "Про реєстрацію статутів новоутворених релігійних організацій, статутів релігійних організацій у новій редакції" передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю Релігійної громади української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с. Сінгури Житомирського району Житомирської області.

Відтак, в даному випадку спір виник саме між засновниками, членами Релігійної громади української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с.Сінгури Житомирського району Житомирської області та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін.

Приватноправові відносини в даному спорі вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 у справі №806/3462/14 (провадження № К/9901/4706/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.07.2006р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France №88/1991/340/413).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в цій справі та роз`яснення позивачу, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Релігійної громади української православної церкви Житомирської єпархії Свято-Хрестовоздвиженської парафії с.Сінгури Житомирського району Житомирської області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.