Справа № 815/4807/15
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2019 року

Київ

справа №815/4807/15

адміністративне провадження №К/9901/9633/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Мартинюк Н.М.,

суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2015 року (головуючий суддя - Аракелян М.М.)

і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року (головуючий суддя - Танасогло Т.М., судді - Бойко А.В., Яковлєв О.В.)

у справі № 815/4807/15

за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції в Одеській області

про визнання протиправним наказу.

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі також - «ГТУЮ в Одеській області») з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати протиправним наказ ГТУЮ в Одеській області «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1» від 14 серпня 2015 року №425/03-06.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки ґрунтується на інших незаконних наказах відповідача від 15 травня 2015 року № 217/03-06 і від 15 червня 2015 року № 283/03-06. Так, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 pоку у справі № 815/3541/15 визнано протиправним та скасовано пункти 2 і 5 (в частині дотримання вимог до робочого місця приватного нотаріуса) наказу ГТУЮ в Одеській області «Про встановлення строку для усунення порушень та помилок приватному нотаріусу ОСОБА_1» від 15 травня 2015 року №217/03-06, а також визнано протиправним та скасовано наказ відповідача «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » від 15 червня 2015 року №283/03-06.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Одеський окружний адміністративний суд своєю постановою від 9 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року, позов задовольнив: визнав протиправним і скасував наказ ГТУЮ в Одеській області «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1» від 14 серпня 2015 року №425/03-06.

Приймаючи ці судові рішення, суди виходили з того, що оскаржуваний наказ про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 не відповідає нормі, на якій він ґрунтується. Так, відсутні підстави для припинення нотаріальної діяльності позивача, визначені пунктом 3 частини першої статті 30 Закону України «Про нотаріат», що встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 року у справі №815/3541/15. Водночас, суди дійшли висновку, що факт самостійного скасування відповідачем оскаржуваного у цій справі наказу на виконання вказаного судового рішення не може вплинути на результат вирішення спору у цій справі, так як наказ «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » від 14 серпня 2015 року має самостійні негативні наслідки для позивача, оскільки порушує її права.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та відзивів (заперечень)

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2015 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Посилається на порушення судами норм матеріального права (статей 29-1, 30, 30-1 Закону України «Про нотаріат») і норм процесуального права (статей 2, 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року)).

Вказує на те, що права позивача ГТУЮ в Одеській області поновило самостійно шляхом видання наказу «Про поновлення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » від 28 жовтня 2015 року, тобто оспорюваний наказ був скасований ще до скасування його в судом у цій справі. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ті накази, які стали підставою для видання оскаржуваного наказу, на час прийняття останнього були чинними, а тому, припиняючи нотаріальну діяльність позивача ГТУЮ в Одеській області діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Щодо порушення норм процесуального права, то відповідач вказує на те, що суди вийшли за межі позовних вимог, оскільки позивач просила лише визнати оскаржуваний наказ протиправним, тоді як суди дійшли висновку і про необхідність його скасування. ГТУЮ в Одеській області вважає, що суди не обґрунтували в чому полягає захист прав ОСОБА_1 шляхом скасування наказу про припинення нотаріальної діяльності, який на той час вже був скасований відповідачем.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач не погоджується з доводами касаційної скарги, зокрема, щодо самостійного поновлення її прав відповідачем. Так, ОСОБА_1 вказує, що у період з 14 серпня до 28 жовтня 2015 року вона була протиправно позбавлена права на працю, її клієнти не мали змоги отримувати правову допомогу і позивач не могла вести спадкові справи, які є тривалими у часі, через що права громадян були грубо порушені. Крім того, позивач за вказаний період не мала змоги сплачувати єдиний соціальний внесок, що вплине на її пенсійне забезпечення. ОСОБА_1 вважає оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими й у задоволенні касаційної скарги просить відмовити.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_1 нотаріальному окрузі за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1 від 27 червня 2002 року, виданого Міністерством юстиції України, та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності НОМЕР_2 від 7 жовтня 2003 року, виданого Управлінням юстиції в Одеській області.

ГТУЮ в Одеській області згідно з графіком проведення планових комплексних перевірок організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів Одеської області, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства на 2015 рік, затвердженим Головним управлінням юстиції в Одеській області та погодженим Департаментом нотаріату та фінансового моніторингу Міністерства юстиції України, та відповідно до наказу ГТУЮ в Одеській області від 28 квітня 2015 року № 118/03-07 «Про перевірку приватного нотаріуса ОСОБА_1» в період з 29 квітня до 7 травня 2015 року провело планову комплексну перевірку організації нотаріальної діяльності позивача, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за період з квітня 2013 року до квітня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки 15 травня 2015 року була складена довідка, згідно з якою встановлено, що площа кабінету, який використовується приватним нотаріусом ОСОБА_1 , становить менше ніж 10 кв.м, чим не дотримані вимоги підпункту 7.2.3 пункту 7.2 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 березня 2011 року №888/5.

15 травня 2015 року ГТУЮ в Одеській області видало наказ «Про встановлення строку для усунення порушень та помилок приватному нотаріусу ОСОБА_1» №217/03-06, відповідно до якого встановило позивачу строк до 12 червня 2015 року для усунення виявлених порушень та помилок, зокрема зобов`язало вжити заходів для належної реалізації вимог статті 25 Закону України «Про нотаріат» та Положення про вимоги до робочого місця. У разі невжиття у встановлені строки відповідних заходів, в тому числі в частині дотримання вимог до робочого місця приватного нотаріуса, наказано розглянути питання щодо вжиття заходів до приватного нотаріуса ОСОБА_1 , передбачених Законом України «Про нотаріат».

15 червня 2015 року відповідач, на підставі статті 29-1 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з невиконанням позивачем вимог пункту 2 наказу ГТУЮ в Одеській області № 217/03-06 від 15 травня 2015 року (неусунення порушення вимог підпункту 7.2.3 пункту 7.2 Положення про вимоги до робочого місця) видав наказ «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1» №283/03-06, згідно якого нотаріальна діяльність позивача була зупинена на період з 16 червня 2015 року до усунення виявлених недоліків, але не більше 60 календарних днів з дня виявлення відповідного порушення. Приватному нотаріусу ОСОБА_1 . наказано вжити заходів для усунення порушень підпункту 7.2.3 пункту 7.2 Положення про вимоги до робочого місця, про що вказано у довідці про результати планової перевірки від 15 травня 2015 року; виконати вимоги пункту 2 наказу ГТУЮ в Одеській області № 217/03-06 від 15 травня 2015 року; за результатами проведеної роботи подати до ГТУЮ в Одеській області інформацію про вжиті заходи.

14 серпня 2015 року, у зв`язку із закінченням строку тимчасового зупинення нотаріальної діяльності позивача, а також ненадання нею до ГТУЮ в Одеській області документів, які свідчать про приведення приміщення, в якому розташоване її робоче місце, у відповідність до вимог підпункту 7.2.3 пункту 7.2 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 березня 2011 року №888/5, або інформації про поважні причини, з яких вона не змогла вжити відповідні заходи щодо усунення порушення вимог до робочого місця, та на підставі пункту 3 частини першої статті 30 Закону України «Про нотаріат» ГТУЮ в Одеській області прийняло наказ «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1» №425/03-06, відповідно до якого:

- припинено приватну нотаріальну діяльність позивача та анульовано реєстраційне посвідчення НОМЕР_2 про реєстрацію її приватної нотаріальної діяльності, що було видане 7 жовтня 2003 року;

- вирішено внести відповідний запис до Журналу реєстрації приватної нотаріальної діяльності;

- наказано повідомити Одеську філію ДП «Національні інформаційні системи» та Податкову інспекцію, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Державну службу фінансового моніторингу України про припинення приватної нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1;

- передати за актом прийому-передачі до ГТУЮ в Одеській області гербову печатку приватного нотаріуса та гербову печатку державного реєстратора прав на нерухоме майно до 17 вересня 2015 року;

- передати за актом прийому-передачі Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України залишок спеціальних бланків нотаріальних документів, про що повідомити ГТУЮ в Одеській області до 17 вересня 2015 року;

- передати, а Одеському державному нотаріальному архіву прийняти всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса ОСОБА_1 за актом прийому-передачі, про що повідомити ГТУЮ в Одеській області до 17 вересня 2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі №815/3541/15 відмовлено у задоволенні адміністративного позову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до ГТУЮ в Одеській області про визнання нечинними та скасування пунктів 2, 5 (в частині дотримання вимог до робочого місця приватного нотаріуса) наказу відповідача № 217/03-06 від 15 травня 2015 року про встановлення строку для усунення порушень та помилок, визнання нечинним та скасування наказу ГТУЮ в Одеській області № 283/03-06 від 15 червня 2015 року про зупинення нотаріальної діяльності, зобов`язання відповідача вчинити дії щодо поновлення нотаріальної діяльності ОСОБА_1 (а саме, негайно повідомити Державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України для внесення відповідного запису до Реєстру нотаріусів, та включення всіх Реєстрів для здійснення нотаріальної діяльності).

Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано пункти 2, 5 (в частині дотримання вимог до робочого місця приватного нотаріуса) наказу ГТУЮ в Одеській області № 217/03-06 від 15 травня 2015 року про встановлення строку для усунення порушень та помилок;

- визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ в Одеській області №283/03-06 від 15 червня 2015 року про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

28 жовтня 2015 року ГТУЮ в Одеській області на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 року у справі № 815/3541/15 та керуючись вимогами статті 124 Конституції України, частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» видано наказ «Про поновлення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1» № 718/03-06, яким скасовано пункти 2, 5 наказу ГТУЮ в Одеській області «Про встановлення строку для усунення порушень та помилок приватному нотаріусу ОСОБА_1» від 15 травня 2015 року № 217/03-06 (в частині дотримання вимог до робочого місця приватного нотаріуса), накази відповідача «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » від 15 червня 2015 року № 283/03-06, «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » від 14 серпня 2015 року № 425/03-06. Поновлено приватну нотаріальну діяльність позивача з 29 жовтня 2015 року.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Пунктом 14 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначається організація і діяльність органів нотаріату.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про нотаріат» 2 вересня 1993 року N 3425-XII правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Згідно зі статтею 2-1 Закону України «Про нотаріат» державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні, зокрема, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що контроль за організацією нотаріату України, перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів та виконання ними правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до приписів статті 30 Закону України «Про нотаріат» підставами припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є, зокрема: 3) неусунення приватним нотаріусом без поважних причин порушень, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 29-1 цього Закону.

Статтею 30-1 цього Закону визначений порядок припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. Так, припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі зобов`язані негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті.

Особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, але лише один раз і не більше ніж на місяць.

У разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов`язок покладається на Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, яке в разі необхідності залучає до цього представників органів внутрішніх справ. Порядок та умови здачі і знищення особистої печатки приватного нотаріуса встановлюються і забезпечуються спеціально уповноваженими органами з питань дозвільної системи. Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 29-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин: якщо приватний нотаріус не має приміщення для розміщення робочого місця або це приміщення не відповідає встановленим цим Законом умовам, - до усунення цих недоліків, але не більше 60 днів з дня виявлення цього порушення.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої, четвертої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час здійснення касаційного перегляду (далі -«КАС України») суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Стосовно доводів скаржника про те, що суди порушили норми матеріального права, а саме, статті 29-1, 30, 30-1 Закону України «Про нотаріат», то Верховний Суд їх відхиляє з огляду на таке.

Оскаржуваний наказ від 14 серпня 2015 року №425/03-06 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1» прийнятий на підставі пункту 3 частини першої статті 30 Закону України «Про нотаріат», тобто у зв`язку з неусуненням приватним нотаріусом порушень, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 29-1 цього Закону.

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу були накази «Про встановлення строку для усунення порушень та помилок приватному нотаріусу ОСОБА_1» від 15 травня 2015 року №217/03-06 та «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » від 15 червня 2015 року № 283/03-06, які скасовані постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі № 815/3541/15 від 6 жовтня 2015 року як протиправні.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вірно зазначено судами, скасування постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі № 815/3541/15 від 6 жовтня 2015 року наказів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу, та встановлені у вказаній справі обставини мають для справи, що розглядається, преюдиційне значення.

Оскільки, судовим рішенням встановлено, що позивач не допускала порушення щодо невідповідності свого робочого місця встановленим вимогам (пункт 1 частина перша статті 29-1 Закону України «Про нотаріат»), то оскаржуваний наказ про припинення приватної нотаріальної діяльності у зв`язку із неусуненням такого порушення дійсно закріплював правові наслідки вчинення того порушення, яке не вчинялося.

Відтак, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуваний у цій справі наказ втілює юридичні наслідки незаконних наказів від 15 травня 2015 року щодо усунення порушень та від 15 червня 2015 року стосовно зупинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1 .

Отже, суди дійшли вірних висновків про необхідність визнання протиправним наказу «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1» від 14 серпня 2015 року №425/03-06.

Доводи скаржника про те, що на час прийняття оскаржуваного у цій справі наказу ті накази, що слугували підставою для припинення нотаріальної діяльності позивача, були чинними, не спростовують правильного застосування судами норм матеріального права за обставин, що були встановлені під час розгляду цієї справи.

Також суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів про необхідність не лише визнання протиправним, а й скасування оскаржуваного наказу.

Згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Скаржник вказує на те, що суди необґрунтовано вийшли за межі позовних вимог, оскільки дійшли висновку про необхідність скасувати оскаржуваний наказ, про що позивач не просив.

Надаючи оцінку цим доводам, необхідно зазначити, що прийняття рішення про вихід за межі позовних вимог є правом суду, яке він реалізує на підставі власної оцінки обставин кожної справи та наслідків порушення прав позивача протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень.

Так, судами встановлено, що у період з 14 червня 2015 року до 14 серпня 2015 року приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_1 була зупинена, а з 14 серпня 2015 року - припинена.

Скаржник зауважує, що посилання суду апеляційної інстанції на наслідки наказу № 425/03-06 як то зобов`язання позивача передати за актом прийому-передачі гербову печатку, залишок бланків, внесення запису до Журналу реєстрації приватної нотаріальної діяльності є безпідставними, оскільки суду не було відомо про факт виконання оскаржуваного наказу.

Разом з тим, як вірно зазначено судами, приватна нотаріальна діяльність позивача була поновлена тільки з 29 жовтня 2015 року, а до цього часу вона її не здійснювала, тобто права ОСОБА_1 були порушені та мають бути поновлені в повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтували підстави для виходу за межі позовних вимог у відповідних судових рішеннях. Верховний Суд вважає обраний судами спосіб захисту порушених прав позивача пропорційним та таким, що відповідає процесуальному закону.

З огляду на встановлені судами обставини та правове регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд вважає оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2015 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………

Н.М. Мартинюк

А.В.

Жук Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду