Справа № 805/4925/15-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2019 року

Київ

справа №805/4925/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11124/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року (головуючий суддя - Волгіна Н.П.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року (головуючий суддя - Ляшенко Д.В., судді: Ястребова Л.В., Компанієць І.Д.)

у справі №805/4925/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області

про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання незаконним наказу в частині, зобов`язання здійснити перерахунок.

I. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- стягнути зі Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 25 квітня 2015 року по 03 листопада 2015 року в розмірі 22 609,95 грн; одноразову грошову допомогу в розмірі 22 224,95 грн та грошове забезпечення за два місяця після звільнення в розмірі 7 146,14 грн;

- зобов`язати Слов`янський міський відділ (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області виплатити середнє грошове забезпечення з 06 листопада 2015 року по момент проведення розрахунку;

- визнати частково незаконним наказ начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 354 о/с в частині визначення спеціального звання на момент звільнення, змінивши спеціальне звання з «капітан міліції» на «майор міліції»;

- витребувати зі Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) довідку про кількість днів невикористаної чергової відпустки та стягнути відповідну грошову компенсацію.

2. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто зі Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді 8 554,97 грн, одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 19 651,94 грн, середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2015 року по 29 лютого 2016 року в розмірі 5 316,30 грн, компенсацію за невикористані дні відпусток за 2014 та 2015 роки в розмірі 9 199,16 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

3. У поданій касаційній скарзі позивач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині суми грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнути 15 818,27 грн замість стягнутих 8 554,97 грн., а також змінити в частині стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути за період з 07 листопада 2015 року по 29 лютого 2016 року в сумі 13 472,25 грн замість стягнутих 5 316,30 грн за період з 01 грудня 2015 року по 29 лютого 2016 року. В іншій частині судові рішення просить залишити без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року, яка набрала законної сили, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого міліції СКР Билбасівського ПВМ Слов`янського МВ Головного управління МВС України в Донецькій області (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) з 13 серпня 2014 року. Стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по день винесення постанови у справі в сумі 29 873,25 грн.

5. На виконання судового рішення наказом начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 03 листопада 2015 року № 331 о/с поновлено ОСОБА_1 на посаді з 13 серпня 2014 року. З вказаним наказом позивач ознайомлений 06 листопада 2015 року.

6. Наказом начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 354 о/с ОСОБА_1 на підставі п. 9 Розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) звільнено з посади старшого оперуповноваженого карного розшуку Билбасівського відділення міліції Слов`янського МВ Головного управління МВС України в Донецькій області (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) з 06 листопада 2015 року. З наказом про звільнення позивач ознайомлений 08 листопада 2015 року.

7. Згідно з наданими відповідачами довідками, 23 листопада 2015 року позивачу нараховано та сплачено (з урахуванням податків та зборів) 29 873,25 грн. на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року, а також у цей день нараховано та сплачено грошове забезпечення за період з 25 квітня по 06 листопада 2015 року в сумі 7 000 грн. Після звільнення 06 листопада 2015 року позивачу нараховано та виплачено компенсацію за невикористану у 2015 році відпустку в сумі 1 215,88 грн, а також нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 6 015,63 грн, яку не було сплачено.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що норми Кодексу законів про працю України поширюються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ в частині, зокрема, відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у зв`язку з тим, що дані правовідносини не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Оскільки постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді була виконана відповідачем 03 листопада 2015 року, то позивач має право на грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України.

9. При визначенні розміру середнього заробітку (грошового забезпечення) за період затримки виконання рішення, суд керувався положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

10. Судовим рішенням від 24 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено та визначено середньоденне грошове забезпечення позивача за останні фактично відпрацьовані перед звільненням два місяці, що становить 117,15 грн. Також це підтверджується довідкою, виданою Слов`янським міським відділом (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області 06 лютого 2015 року. А отже розрахунки належних позивачу та спірних виплат проводились на підставі саме такого розміру середньоденного грошового забезпечення.

11. При визначенні періоду затримки розрахунку при звільнені позивача суд першої інстанції виходив з того, що 01 грудня 2015 року є наступним робочим днем після дня, коли відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок при звільненні відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, а отже середнє грошове забезпечення підлягає стягненню саме з цієї дати.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Позивач у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині визначення суми грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення та затримки розрахунку при звільненні.

13. Зазначає, що розмір середньоденного грошового забезпечення складає 117,15 грн та обчислений відповідно до пункту 1.7 наказу Міністерства внутрішніх справ від 31 грудня 2007 року № 499 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» з урахуванням календарних днів, а не робочих. Отже і подальший розрахунок має проводитися відповідно до кількості календарних днів.

14. Визначаючи розмір компенсації за затримку розрахунку, суди помилково визначили період з 01 грудня 2015 року. Правильною датою є 07 листопада 2015 року - наступний день після звільнення з посади.

15. В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій позивачем не оскаржуються.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

17. Спірні правовідносини у справі, що розглядається, склались з приводу виплат співробітнику органів внутрішніх справ, передбачених законодавством при звільненні та за час затримки розрахунку при звільненні та виконання судового рішення.

18. Оскільки спеціальним законодавством не передбачено врегулювання питання несвоєчасного виконання судового рішення про поновлення на посаді, то на спірні правовідносини поширюються норми Кодексу законів про працю України.

19. Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

20. Як встановлено судами та зазначалося раніше, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в органах внутрішніх справ була виконана відповідачем 03 листопада 2015 року шляхом видачі наказу № 331 о/с. Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач має право на грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення та поновлення на посаді з 25 квітня по 03 листопада 2015 року.

21. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

22. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено та не заперечується у касаційній скарзі позивачем, що середньоденне грошове забезпечення позивача за останні фактично відпрацьовані ним перед звільненням два місяці, становить 117,15 грн, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про необхідність здійснення розрахунку саме з даного розміру середньоденної заробітної плати.

23. Також є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про розмір грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення - 8 554, 97 грн (з урахуванням виплачених 23 листопада 2016 року 7 000 грн), обчислений на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 100 з урахуванням саме кількості робочих днів у квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2015 року. Позивач зазначає, що при обчисленні кількості днів затримки виконання рішення підлягає врахуванню кількість календарних днів, проте законодавством про працю передбачено врахування робочих днів, а спеціальним законодавством дані правовідносини не врегульовані.

24. Посилання позивача на положення наказу Міністерства внутрішніх справ від 31 грудня 2007 року № 499 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» є безпідставним, оскільки даний наказ та Інструкція не містять вимог щодо строків та порядку розрахунку з працівником під час його звільнення та відповідальності за це уповноваженого органу.

25. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, після поновлення позивача 03 листопада 2015 року на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року, його було звільнено 06 листопада 2015 року через скорочення штатів.

26. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

27. Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

28. Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується позивачем, що у день звільнення 06 листопада 2015 року позивач не працював. З наказом про звільнення він був ознайомлений 08 листопада 2015 року. Отже і остаточний розрахунок у день звільнення не був проведений.

29. Після звільнення із заявою (вимогою) про здійснення остаточного розрахунку позивач не звертався до відповідача. Такі вимоги ним були заявлені у позовній заяві, поданій 20 листопада 2015 року.

30. Як встановлено судами попередніх інстанцій про вимогу ОСОБА_1 щодо здійснення остаточного розрахунку Слов`янський міський відділ (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області дізнався 27 листопада 2015 року, отримавши копію позовної заяви. На виконання вимог статті 116 Кодексу законів про працю України відповідач повинен був не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги звільненим працівником здійснити з ним відповідний розрахунок. Наступним робочим днем було 30 листопада 2015 року, проте такого розрахунку не проведено.

31. Висновок суду першої інстанції про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 01 грудня 2015 року є правильним, оскільки ця дата є наступним робочим днем після дня, коли відповідач був зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок отримавши відповідну вимогу.

32. В іншій частині судові рішення не є предметом касаційного оскарження.

33. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

34. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

35. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі №805/4925/15-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду