Справа № 160/6673/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2019 року Справа № 160/6673/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Головного управління ДФС у м.Києві в якій позивач просить:
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.07.2019 № 9473 «Про проведення фактичних перевірок» в частині призначення проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» за адресою: пр. Академіка Палладіна, 16 у м. Києві.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у відповідача були відсутні правові підстави для призначення фактичної перевірки позивача на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки позивач не допускав жодного порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відповідач надав відзив на позов в якому зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий на виконання вимог Податкового кодексу України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Ухвалою суду від 08.08.2019 року заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишити без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 15 липня 2019 року представники ГУ ДФС у м. Києві Київській області прибули до торгівельного об'єкту позивача - магазину «Varus», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Академіка Палладіна, 16, з метою проведення фактичної перевірки на предмет дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 05.07.2019 № 9473 «Про проведення фактичних перевірок».
Наказ ГУ ДФС у м. Києві від 05.07.2019 № 9473 «Про проведення фактичних перевірок» винесено з посиланням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.
Представникам ГУ ДФС у м. Києві було запропоновано перед початком фактичної перевірки повідомити конкретні підстави, що слугували призначенню перевірки та винесенню наказу ГУ ДФС у м. Києві від 05.07.2019 № 9473 «Про проведення фактичних перевірок» на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, зокрема про допущенні ТОВ «Омега» порушення.
Однак представники ГУ ДФС у м. Києві відмовились повідомити конкретні підстави для призначення перевірки з посиланням на те, що не зобов'язанні це робити.
У зв'язку з цим, з огляду на необґрунтованість та протиправність наказу ГУ ДФС у м. Києві від 05.07.2019 № 9473 «Про проведення фактичних перевірок» в частині, що стосується ТОВ «Омега», останнє прийняло рішення відмовити перевіряючим в допуску до проведення перевірки.
Відповідно до п.п. 19-1.1.14 п. 19 ст. 19 Податкового кодексу України, Контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Згідно з п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За визначенням п. 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
З огляду на зміст викладених норм, суд приходить до висновку, що для застосування пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України у якості підстави для проведення фактичної перевірки, необхідною умовою є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, що не залежить від суб'єкта, який надав відповідну інформацію.
Так, в матеріалах справи наявна доповідна записка управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у м.Києві від 03.07.2019 №2349/26-15-40-01-15, що в свою чергу підтверджує наявність достатньої умови для проведення фактичної перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справа №819/844/16.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до статті 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова