Справа № 202/5399/19
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5399/19
Провадження № 2-а/202/160/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Андрусяка В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Харуци Павла Павловича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Харуци Павла Павловича, скасувати постанову ЕАВ № 1371339 від 28.07.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2019 року, приблизно о 10-00 годині, він керував автомобілем «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі зі сторони міста Миколаїва у напрямку міста Мелітополя. Був зупинений інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Харуцою Павлом Павловичем, яким винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 34 ПДР України, а саме перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Дії відповідача вважає протиправними, а винесену ним постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правила дорожнього руху не порушував. У винесеній постанові в порушення статті 283 КУпАП не зазначено місце скоєння правопорушення та транспортний засіб.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року було відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу в його відсутність.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Херсонській області Департаменту патрульної поліції явку свого представника в судове засідання не забезпечило, однак надало відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому вважає позовні вимоги безпідставними, посилаючись на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, пояснюючи, що дорожню смугу не помітив. У позовній заяві позивач теж вказує, що не помітив розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України. Встановивши факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, було винесено постанову ЕАВ № 1371339 від 28.07.2019 року, яку надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз`яснено положення ст. ст. 268, 307, 308, 287-289 КУпАП. Накладаючи на позивача стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Постанова про накладення стягнення винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. За цих підстав просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідач - інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Харуца Павло Павлович у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином за місцем роботи.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що 28.07.2019 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Харуцою Павлом Павловичем була винесена постанова серії ЕАВ № 1371339, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно з цією постановою 28.07.2019 року о 10 год. 16 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА» номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 34 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач у своєму позові заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Проте відповідачами жодних доказів на підтвердження обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано не було.

Будь-які об`єктивні дані та докази порушення позивачем правил дорожнього руху, зокрема, перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, у справі відсутні та суду не надані.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 , суд враховує, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Суд вважає, що в даному випадку зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Також суд звертає увагу, що в порушення статті 283 КУпАП у постанові про притягнення позивача до адміністративної не зазначено місце вчинення правопорушення, яке є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення.

За таких обставин, постанова поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Харуци П.П. серії ЕАВ № 1371339, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, не може вважатися законною, а тому зазначену постанову необхідно скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

В той же час суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача про визнання протиправними дій поліцейського, оскільки незаконним вважається діяння, яке суперечить приписам законів та інших нормативних актів або здійснено поза межами компетенції відповідного органу чи посадової особи. Однак у даному випадку поліцейський при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв як посадова особа на підставі наданих йому законом повноважень.

Крім того, правове значення для позивача в даному випадку мають не дії, а саме рішення поліцейського, яке прийняте за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення та яким його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 243-246, 268 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Херсонській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 73034, м. Херсон, пр. Адмірала Сенявіна, буд. 128), інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Харуци Павла Павловича (місце роботи: 73034, м. Херсон, пр. Адмірала Сенявіна, буд. 128) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського - інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Харуци Павла Павловича серії ЕАВ № 1371339 від 28.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Н. Ю. Марченко