Справа № 805/2788/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року справа №805/2788/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №805/2788/18-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання визначеної законом процедури, відшкодування суми податку на додану вартість за вересень 2014 року в розмірі 3 739 811,00 грн, в частині не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування за вересень 2014 року в розмірі 3 739 811,00 грн; стягнення з Державного бюджету України відшкодування податку на додану вартість узгоджену суму бюджетного відшкодування за вересень 2014 року в розмірі 3 739 811,00 грн; стягнення з Державного бюджету України пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року в сумі 3 758 654,00 грн за період з 01.07.2015 року по 17.04.2018 року включно; зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набарання закної сили рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність щодо невиконання визначеної законом процедури відшкодування суми податку на додану вартість за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн., в частині не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства АКХЗ за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод відшкодування податку на додану вартість узгоджену суму бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства АКХЗ за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 746 223,00 грн. за період з 01.07.2015р. по 17.04.2018р.; зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС подати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на сьогодні запроваджено порядок внесення даних до новоствореного Реєстру заяв починаючи з 03.03.2017 року, але жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму внесення до Тимчасового реєстру заяв про відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру. Щодо стягнення пені за порушення строків відшкодування, то у відповідності до вимог «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року №845, стягнення пені з державного бюджету України здійснюється виключно органами Казначейства на підставах та в порядку, визначених чинним законодавством.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа, включене до ЄДРПОУ, є платником податку на додану вартість та перебуває на податковому обліку у відповідача.

Позивачем до податкового органу було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року, в якій самостійно визначено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку 97 759 880 грн.

Разом з податковою декларацією позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, у якій відобразило суму бюджетного відшкодування в розмірі 97 759 880 грн.

Відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за вересень 2014р., за наслідками якої складений акт від 19.11.2014р. №1327/28-10-37-10/00191075 та прийнято податкове повідомлення - рішення від 12.12.2014р. № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 3739811 грн. і застосовано штрафні санкції 1869905,5 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі №805/794/15-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 р. № визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20.04.2016 року касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишено без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 у справі №805/794/15-а залишено без змін.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, врегульовано ст..200 Податкового кодексу України (в редакції чинної у спірний період), згідно п. 200.1 якої сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами п.200.3 цієї статті при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 цієї статті визначено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У відповідності до п.200.10 та п. 200.11 ст.200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки .

Контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету ( п. 200.12. ст.. 200 Податкового кодексу).

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст.. 200 Податкового кодексу).

Пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Згідно пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за наслідками проведеної податковим органом камеральної перевірки даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за вересень 2014р., було прийнято податкове повідомлення - рішення від 12.12.2014р. № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 3739811 грн. і застосовано штрафні санкції 1869905,5 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі №805/794/15-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, наведене податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 р. № визнано протиправним та скасовано.

В матеріалах справи відсутні докази подання контролюючим органом після закінчення процедури судового оскарження ( у відповідності до вимог пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України) висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету за спірною декларацією.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що податковий орган допустився протиправної бездіяльності щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн. позивачеві не відшкодована.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

У зв`язку з тим, що податковий орган після закінчення процедури судового оскарження не подав до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку із цим заборгованості з податку на додану вартість, суд апеляційної інстанції вважає правильним рішення суду першої інстанції про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені в розмірі 3 746 223,00 грн. з 01.07.2015 року по 17.04.2018 року.

Правильність проведеного розрахунку пені відповідно до положень пункту 200.23 статті 200 ПК України відповідачем не оспорюється.

З 01.01.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" N 1797-VIII, яким був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 52 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (з урахуванням доповнень, внесених Законом N 1797) визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (з урахуванням доповнень, внесених Законом N 1797) до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що із врахуванням встановленого судом права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2014р., а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на його користь заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 12 лютого 2019 року в адміністративній справі №826/7380/15.

Частиною 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість та пені, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. N 45) не регулює питання щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на цей Порядок колегією суддів не прийнято до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №805/2788/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №805/2788/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 19 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 листопада 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко