Справа № 1.380.2019.002337
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10732/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002337 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Лемберг" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування карток відмови,-

суддя в 1-й інстанції Грень Н.М.,

час ухвалення рішення 12:11год. 03.09.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 13.09.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

10.05.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Лемберг» до Львівської митниці ДФС, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209110/2019/00001 від 25.02.2019, № UA209110/2019/00002 від 26.02.2019, №UA209110/2019/00003 від 28.02.2019, № UA209110/2019/00004 від 28.02.2019;

- зобов`язати Львівську митницю ДФС України відновити для ТОВ «Торговий Дім Лемберг» застосування тарифних преференцій до товарів, які було оформлено згідно митних декларацій за №UA209110/2019/000940 від 27.02.2019, №UA209110/2019/000941 від 27.02.2019, UA209110/2019/000958 від 28.02.2019, UА209110/2019/001155 від 13.03.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Лемберг» 25.02.2019 року, 26.02.2019 року, 28.02.2019 року здійснювалось митне оформлення товару - мінеральних добрив іспанського виробництва з застосуванням преференційних ставок ввізного мита. Вказаний товар придбано за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу. На кожну партію товарів ТОВ «Торговий Дім Лемберг» подав до митного органу необхідний пакет документів. Однак, позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, шляхом надання карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки, відповідно до п.1, ст. 32 Регіональної конвенції про пан-євро-середноземноморські преференційні правила походження преференція не може бути застосована коли митні органи Договірної сторони- імпортера мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів, або виконання інших вимог цієї Конвенції. Окрім того, митний орган роз`яснив, що Преференція 410 не може бути застосована. Необхідно провести декларування зі сплатою мита, подати митну декларацію без застосування 410 преференції.

На думку позивача, подані ним митні декларації містили усі необхідні відомості та обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, до них були додані усі необхідні документи, в тому числі сертифікати про походження товару та сертифікати з перевезення товару EUR 1, а тому, позивач вважає, що оскаржені рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002337 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки, що з врахуванням практики перевірки документів про походження товарів та пояснень Комісії ЄС (2007/С 83/01 від 17.04.2017) для цілей застосування преференцій вважаються непридатними документи про походження, в тому числі сертифікат з перевезення товару, що складений експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС, і в подальшому експортує такі товари.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002337 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржених карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209110/2019/00001 від 25.02.2019, UA209110/2019/00002 від 26.02.2019 року, UA209110/2019/00003 від 28.02.2019, UA209110/2019/00004 від 28.02.2019.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що декларантом позивача ТОВ «Екопродзахід» подано до митного оформлення митні декларації №№ UA209110/2019/000899 від 25.02.2019, UA209110/2019/000925 від 26.02.2019, UA 209110/2019/000955 від 28.02.2019, UA 209110/2019/000961 від 28.02.2019 на товар «Рідкі органо-мінеральні добрива для листових і кореневих підживлень у сільському господарстві (зернові, технічні, кормові овочеві та квітково-декоративні культури відкритого та закритого ґрунту, країна походження Іспанія.

Вказаний товар придбано за зовнішньоекономічним контрактом купівлі- продажу № 1-ATUATDL/2019 від 31.01.2019.

До кожної декларації подано до митного органу відповідний пакет документів, а саме:

- пакувальні листи (Packing list);

- рахунки-фактури (інвойси) (Commercial invoice);

- автотранспортні накладні (Road consignment note);

- Сертифікати про походження товару (Certificate of origin);

- Сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1(Movement certificate EUR 1);

- Калькуляції транспортних витрат;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту);

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № 1 ATUATDL/2019 від 31.01.2019;

- Договір про надання послуг митного брокера 5/МБО/2017 від 06.05.2017.

У поданих до митного оформлення митних деклараціях (графа 36 МД), декларантом застосовано преференцію за кодом 410.

За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Львівської митниці ДФС було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, та відповідно оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209110/2019/00001 від 25.02.2019, № UА209110/2019/00002 від 26.02.2019, № UА209110/2019/00003 від 28.02.2019, № UА209110/2019/00004 від 28.02.2019

Підставою для оформлення оскаржених карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувало те, що відповідно до п.1, ст. 32 Регіональної конвенції про пан-євро-середноземноморські преференційні правила походження преференція не може бути застосована коли митні органи Договірної сторони- імпортера мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів, або виконання інших вимог цієї Конвенції. Офіційний Вісник України від 07.12.2018№94.

Окрім того, митним органом роз`яснено, що необхідно провести декларування зі сплатою мита та подати митну декларацію без застосування 410 преференції.

Отримавши відмову у застосуванні преференційних ставок на ввезений товар, позивач змушений розмитнити товар на загальних підставах.

Не погоджуючись із прийнятими посадовими особами Львівської митниці ДФС картками відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся із позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 281 цього Кодексу передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 43 указаного Кодексу передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 44 МК України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію).

Відповідно до п. 1 ст. 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.

Згідно з ч.2 ст.36 МК України, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідно до ч.6 ст. 36 МК України, положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до ч.7 ст.36 МК України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України.

Згідно ч.1 ст.43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частиною 3 ст.43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до ст.43 МК України, засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями (частина 5), а декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (частина 6).

Частиною 9 ст.43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з ч.1 ст.16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу, як одного з таких документів.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.17 розділу V Протоколу І Угоди, сертифікат з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера. Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Відповідно до ч.1 ст. 29 розділу V Протоколу І Угоди, експортер, який подає заяву на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен зберігати документи, зазначені в статті 17(3) цього Протоколу, протягом щонайменше трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.32 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І Угоди, з метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Частинами 1, 3 та 5 ст.33 «Перевірка підтверджень походження» розділу VI Протоколу І Угоди встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь- яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, шо походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Згідно з ч.1 ст.45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Як підтверджено матеріалами справи позивач подав митному органу пакет документів, які посвідчують походження товару, з поміж іншого, сертифікати про походження товарів (Sertificate of origin), сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (MOVEMENT CERTIFICATE EUR), пакувальні листи, рахунки-фактури, автотранспортні накладні, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1-ATUATDL/2019 від 31.01.2019.

Частиною 1 ст. 15 Регіональної конвенції про пан-євро-середноземноморські преференційні правила походження містить норму про те, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR 1,

Сертифікат з перевезення товару EUR 1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (ч. 1 ст. 16 Конвенції).

Отже, суд дійшов висновку, що сертифікат з перевезення товару EUR 1 та сертифікат про походження товару є підставою для застосування до товару тарифної преференції.

Окрім того, пунктом 3 ст. 32 Конвенції визначено, що перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Пункт 5 ст. 32 Конвенції, вказує на те, що, митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не заперечується, що ним для спростування чи підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, не здійснювалось жодних перевірочних дій, не надсилалось запитів про надання відповідних доказів чи інформації щодо сертифікатів НОМЕР_1 1 А0702986Т, А0702781Т, А0702709Т, А0702667Т на підставі яких здійснювалось ввезення товару 25, 26 та 28 лютого 2019 року.

Посилання апелянта на лист як на підставу відмови у митному оформленні як такий у якому вказано, що Сертифікат з перевезення EUR 1 № А0284185 Т від 31.03.2017, щодо якого уповноважений орган Іспанії інформує про невідповідність вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару не заслуговує на увагу, так як не стосується сертифікатів EUR 1 А0702986Т, А0702781Т, А0702709Т, А0702667Т на підставі яких здійснювалось ввезення товару 25,26 та 28 лютого 2019 року.

Більше того, з листа експортера, фірма AgriTecnoFertilizantes S.L., від 23.04.2019 встановлено, що для ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ» були здійсненні відвантаження товарів згідно інвойсів №UA0119 від 04/02/2019, UA 0219 від 04/02/2019, UA 0319 від 04/02/2019, UA 0419 від 04/02/2019. По вказаних відвантаженнях було оформлена відповідна експортна документація, Сертифікат НОМЕР_1 1, Сертифікат походження товару.

Вказані Сертифікати походження товару були видані Торговою Палатою м. Валенсії, Іспанія. Експортні декларації і сертифікати EUR 1 були оформлені іспанською митницею.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002337 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 21.11.2019 року