Справа № 641/3130/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 р. Справа № 641/3130/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача Левенцова К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.10.2019, суддя 1 інстанції Колодяжна І.М., повний текст рішення виготовлено 24.10.2019, пров. Брянський 5, м. Харків, 61068, по справі № 641/3130/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти 2 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Харківського Антона Олександровича, Департаменту патрульної поліції України

про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти 2 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Харківського Антона Олександровича (далі відповідач, інспектор патрульної поліції Харківський А.О.), Департаменту патрульної поліції України , в якому просила суд визнати незаконною та скасувати постанову серії НК №480145 від 16.04.2019 і справу закрити.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 задоволено позовні вимоги.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що правомірність спірної постанови доведено належним чином. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що з інформації, яка міститься на фотографії, не вбачається марки автомобіля та немає змоги достовірно встановити цифрові та буквенні знаки. Відповідач послався на додану до апеляційної скарги фотографію, зазначивши, що якість знімку є достатньою для ідентифікації номерного знаку автомобіля, яким керувала позивач.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2019 відкрито провадження по справі, закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у відкритому судовому засіданні.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 18.11.2019 залишено без розгляду ухвалою суду від 20.11.2019, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, в зв`язку з надходженням даної заяви після судового засідання.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до положень ч. 2 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до положень ч.3 ст.268 КАС України справа розглянута без участі позивача, представника позивача.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Постановою серії НК №480145 від 16.04.2019 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді 255,00 грн. штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як слідує із фабули оскаржуваної постанови, фактичною підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що ОСОБА_1 16.04.2019 об 11 год. 55 хв., керуючи транспортним засобом Mazda CX-5 номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 75 км/год., перевищила встановлену швидкість руху на 25 км/год., чим порушила п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, <…>, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач з вищезазначеною постановою не згоден, вважає її незаконною, необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Перевіряючи обгрунтованість посилання апелянта на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності належних доказів, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії НК №480145 від 16.04.2019, здійснення контролю швидкісного режиму за швидкістю руху проводилось приладом TruCam 2020, ТС 000755.

Згідно фотознімку, який міститься в матеріалах справи (Файл _рВ000_0416_115336.jmf), виміряна швидкість: 75 км/год., виміряна відстань: 481,1 м., ліміт швидкості: 50 км/год.

Суд першої інстанції даний фотознімок вважав неналежним доказом, оскільки на верхньому зображенні файла неможливо ідентифікувати марку та номерний знак автомобіля.

З метою повного, всебічного розгляду справи та перевірки посилання апелянта на наявність належних доказів вчинення правопорушення позивачем, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з приладу TruCam 20/20, ТС 000755, наявний в матеріалах справи. (а.с. 37)

З даного відеозапису вбачається, що вимірювальним приладом зафіксовано автомобіль марки Mazda CX-5 номерний знак НОМЕР_1 , який рухався з перевищенням обмежень щодо швидкості.

Досліджуючи докази, наявні в матеріалах справи (фотознімок та відеозапис), на відповідність вимогам ст. 73, 74 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що дані докази відповідають передбаченим КАС України вимогам та підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення (перевищення встановленої п. 12.4 ПДР України швидкості), оскільки із досліджених судом апеляційної інстанції фотознімках файлу _рВ000_0416_115336.jmf, який міститься в матеріалах справи, вбачається перевищення ліміту швидкості 50 км/год. водієм автомобіля Mazda CX-5 номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 75 км/год.

Висновки суду першої інстанції про неможливість достовірно ідентифікувати автомобіль з наданих відповідачем доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки на відеозаписі подій та у файлі, на якому міститься фіксація вищевказаного правопорушення, чітко відображений державний номер транспортного засобу, яким керував позивач.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про неналежність наданого відповідачем фотознімку з засобу TruCam 20/20 та відсутність будь-яких інших доказів, які б фіксували перевищення швидкості саме автомобілем Mazda CX-5 номерний знак НОМЕР_1 .

Посилання позивача в позовній заяві на те, що патрульна поліція не має права використовувати в своїй діяльності радар TruCam у зв`язку із виключенням останнього з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки TruCам було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі. Зважаючи на те, що можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертним (а.с. 41), з якого слідує, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, колегія суддів вважає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000755 може засвідчувати порушення швидкісного режиму, а тому може бути належним доказом у даній справі.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана постанова серії НК №480145 від 16.04.2019 винесена відповідачем на підставі у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на вищезазначене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року по справі № 641/3130/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій
Постанова складена в повному обсязі 20.11.2019