Справа № 560/1062/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1062/19

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

19 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Черняховського" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

07 жовтня 2019 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

21 жовтня 2019 року до суду від Головного управління ДФС у Хмельницькій області надійшла заява про заміну сторони по справі.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

У відповідності до наказу ДПС від 28.08.2019 №36 "Про початок діяльності Державної податкової служби України" та наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.08.2019 №7 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області повноважень Головного управління ДФС у Хмельницькій області, що припиняється.

Оскільки, станом на час постановлення даної ухвали повноваження Головного управління ДФС у Хмельницькій області здійснюються Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області, наявні підстави для заміни відповідача - Головного управління ДФС у Хмельницькій області, його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 12.11.2019 року було винесено протокольну ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що ТОВ "ім. Черняховського" згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 27.03.2000 №0000220 зареєстроване в Ізяславській РДА Хмельницької області.

15.01.2013 ТОВ "ім. Черняховського" було зареєстроване платником ПДВ відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200100669.

На підставі направлень Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 25.10.2018 року №4103 та № 412 працівниками податкового органу було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "їм. Черняховського" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.06.2018.

За результатами проведеної перевірки складений Акт перевірки від 11.12.2018 №1690/22-01-14-03/30906275.

На підставі висновків, викладених в Акті перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області були винесені податкові повідомлення-рішення від 10.01.2019:

- форми "Р" № згідно із яким було збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 560126,00 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 238010,00 грн.,

- форми "ПН" № , згідно із яким було встановлено відсутність реєстрації податкових накладних податку на додану вартість на суму 68569,00 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 34284,50 гри, за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму ПДВ 68569,00 грн.,

- форми "В4" № згідно із яким було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 111811,00 грн.

Не погодившись із вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "ім.Черняховського" було подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду якої, рішенням ДФС України № 1347216/99-99-11-04-01 від 22.03.2019 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду для їх скасування.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства є частково доведеними, при цьому інші доводи відповідача щодо правомірності оскаржуваних рішень, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та суперечать наведеним нормам права.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи доводи апелянта щодо формування податкового кредиту по ПДВ за наслідками господарських операцій позивача з ТОВ "Україна 2001" по придбанню мінеральних добрив Тарногран, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі договору поставки № ЗАГ/05/П від 01.01.2016 в листопаді та в грудні 2016 ТОВ "Україна 2001" поставило до ТОВ "ім. Черняховського" мінеральні добрива, в тому числі добрива Тарногран. А саме, у листопаді 2016 ПДВ в сумі 315 425 грн. з податкової накладної від 30.11.2016 №198 на суму 1892549,83 грн., в т.ч. ПДВ 315424,97 грн., номенклатура постачання мінеральні добрива в асортименті, в тому числі мінеральне добриво Тарногран, в кількості 20 тон за ціною 7352,08 грн./т та у грудні 2016 ПДВ в сумі 220410,00 грн. з податкової накладної від 30.12.2016 №229 на суму 1322462 грн., в т.ч. ПДВ 220410,33 грн., номенклатура постачання мінеральні добрива в асортименті, в тому числі мінеральне добриво Тарногран, в кількості 109,5 тон за ціною 7352,07 грн./т.

Під час, перевірки встановлено, що в графі 3 "Код товару згідно з УКТ ЗЕД" у вищевказаних податкових накладних по мінеральному добриву - Тарногран не зазначено код з УКТ ЗЕД.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, в тому числі код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не заперечується те, що виробником придбаних ним мінеральних добрив Тарногран є Хімічний завод SIARKOPOL TARNOBRZEG SP. ZOO (Сяркополь Тарнобжег) Польща.

Тобто, мінеральне добриво Тарногран є імпортного походження, тому відображення коду УКТ ЗЕД в податкових накладних є обов`язковим на усіх етапах постачання.

Водночас, судом першої інстанції не було надано належну оцінку вказаному факту при винесенні оскаржуваного рішення.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що вимога щодо вказування коду УКТ ЗЕД на усіх етапах постачання імпортного товару передбачена і в іншому нормативному документі.

Зокрема, порядок та форма заповнення податкової накладної (у 2016 році) врегульовано Наказом Мінфіну від 31.12.2015 за №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (далі - Наказ №1307). Відповідно до абз.2 пункту 16 Наказу № 1307 передбачено відображення у графі З податкової накладної коду товару згідно з УКТ ЗЕД та зазначено, що графа З заповнюється у разі постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, на всіх етапах постачання таких товарів.

Таким чином, з огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що при реалізації придбаних імпортованих чи підакцизних товарів платники податку продавці, які не є безпосередніми імпортерами чи виробниками вказаних товарів, у випадку коли податкова накладна, на підставі якої такі товари були придбані, не містить коду згідно з УКТ ЗЕД щодо таких товарів, самостійно визначають код товару згідно з УКТ ЗЕД відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України», з урахуванням пояснень і методичних рекомендацій Держмитслужби, та зазначають його в податковій накладній.

Код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України) повинен зазначатись по всьому ланцюгу постачання таких товарів до моменту їх продажу кінцевому споживачу або до моменту, коли такі товари перетворюються в інший товар або стають частиною нового в результаті виробництва, обробки, переробки тощо. У випадку коли під час виробництва, обробки, переробки тощо створено новий підакцизний продукт, йому присвоюється новий відповідний код згідно з УКТ ЗЕД.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинної з 01.01.2016) податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД) які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2016 року) у разі допущення продавцем товарів/послуг вимог помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при »«актових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдтному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Варто зазначити, що позивачем не надано доказів щодо звернення зі скаргами на постачальника ТОВ «Україна 2001» щодо порушення порядку виписки податкових накладних.

При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач не заперечує придбання ТОВ «Україна 2001» мінерального добрива - Тарногран у ТОВ «Сервіс-Агрозахід» (ПН 38038313), що підтверджено податковими накладними, наведеними в табл.1 на с.11-12 акту перевірки (копії деяких з них містяться в матеріалах справи), а також те що постачальник ТОВ «Сервіс-Агрозахід» при виписці вказаних податкових накладних у графі 3 «код товару згідно з УКТ ЗЕД» на номенклатуру мінеральне добриво Тарногран не зазначав код з УКТ ЗЕД.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Сервіс-Агрозахід» придбало мінеральне добриво Тарногран у ТОВ «Волпекс», відповідно до податкових накладних, перелік яких наведено в таблиці 2 на стр.12 акту перевірки ). Постачальником ТОВ «Волпекс» в графі 3 «код товару згідно з УКТ ЗЕД» податкових накладних по номенклатурі постачання «мінеральне добриво Тарногран зазначений код УКТ ЗЕД .

Також, відповідно до баз даних ДФС встановлено, що ТОВ «Сервіс-Агрозахід» та ТОВ «Волпекс» протягом 2016 року імпортували мінеральне добриво Тарногран від нерезидента Zaklady Chemiczne «Siarkopol», код УКТ ЗЕД товару (копія електронного витягу з IC «Податковий блок» міститься в матеріалах справи).

При цьому, ні позивачем, ні судом першої інстанції не спростовано також те, що згідно даних Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів України (станом на 2016 рік) виробником мінеральних добрив Тарногран є Хімічний завод SIARKOPOL TARNOBRZEG SP. ZOO (Сяркополь Тарнобжег) Польща.

Варто зазначити, що позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано підтвердження, що ТОВ «ім.Черняховського» зверталось зі скаргами щодо порушення порядку виписки податкових накладних, а саме недотримання вимог п.201.10 ст.201, пункту 11 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що в порушення вимог п.44.1 ст.44, п.198.1 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201, п.11 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції 2016 року), Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, позивачем завищено податковий кредит на загальну суму 535 835 грн., внаслідок віднесення до його складу ПДВ, по податкових накладних, складених постачальником із порушенням вимог ст.201 Податкового кодексу України на імпортований на митну територію України товар - добриво Тарногран, Польща, де не зазначений постачальником ТОВ «Україна 2001» основний реквізит - код УКТ ЗЕД.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача стосовно не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість по ліквідованих основних засобах за самостійним рішенням позивача, колегія суддів вказує на слідуюче.

Як встановлено перевіркою, а також судом першої інстанції та не заперечується позивачем, що у грудні 2015 року ТОВ "ім. Черняховського" здійснено ліквідацію основних засобів первісною вартістю 1703889,18 грн. за власним рішенням. До перевірки надано акт від 23.12.2015, затверджений та ухвалений директором підприємства Кондратюком О. В..

Також, зі змісту акта перевірки встановлено, що на дату ліквідації за власним рішенням 31.12.2015 основні засоби первісною вартістю 1703889,18 грн. не повністю замортизовані. Залишкова вартість ліквідованих об`єктів основних засобів склала 495616,78 грн.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташовано на митній території України.

Відповідно до абз. «д» підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України під терміном «постачання товарів» розуміють, в тому числі, ліквідацію платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника.

Згідно п. 189.9 ст.189 Податкового кодексу України, у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така : ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Водночас, суд зауважує, що норма вказаногоо пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Відповідно до наведених законодавчих норм, при здійсненні операцій з ліквідації основних засобів за самостійним рішенням, платник зобов`язаний нарахувати податкової зобов`язання з ПДВ та визначити базу оподаткування виходячи з балансової вартості основних засобів на дату ліквідації.

При цьому, ТОВ "ім. Черняховського" в порушення вимог пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України, не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ в грудні 2015 в сумі 99123,00 грн. на балансову вартість основних засобів, ліквідованих за самостійним рішенням платника податку.

Крім того, пунктом 189.10 ст.189 Податкового кодексу України передбачено, що у в разі якщо внаслідок ліквідації необоротних активів отримуються комплектувальні вироби, складові частини, компоненти або інші відходи, які оприбутковуються на матеріальних рахунках з метою їх використання в господарській діяльності платника, на такі операції не нараховуються податкові зобов`язання.

Судова колегія зазначає, що пп. 14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено випадки коли платник не нараховує податкові зобов`язання з ПДВ при ліквідації в основних засобів. Зокрема, не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або І невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії і обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється і без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.

Даними нормами чітко визначено випадки та умови за яких не нараховуються податкові зобов`язання з ПДВ.

В той же час, з матеріалів справи встановлено, що позивачем у грудні 2015 року не подано до контролюючого органу за місцем обліку жодного документу про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватись за первісним призначенням.

З даного приводу колегія суддів враховує доводи апелянта, який зазначає, що позивачем не надано жодного документу про оприбуткування на матеріальних рахунках комплектувальних виробів, складових частин, компонентів, тощо з метою їх подальшого використання в господарській діяльності позивача, що вказує на недотримання ТОВ «Ім.Черняховського» вимог пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України, що стало наслідком заниження податкових зобов`язань з ПДВ в грудні 2015 на суму 99 123 грн.

Даючи оцінку доводам апелянта, щодо не нарахування податкових зобов`язань на вартість ТМЦ, за рахунок яких сформований податковий кредит при їх придбанні, та які не використані в межах господарської діяльності, судова колегія зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в квітні 2018 року відповідно до видаткової накладної №986 від 06.04.2018 та податкової накладної від 06.04.2018 №78 позивачем придбано у ТОВ «Україна 2001» насіння цукрового буряку в кількості 708 посівних одиниць всього на суму 2 008 926,09 грн., в т.ч. ПДВ 334 821,01 грн.

За вказаною податковою накладною позивачем сформовано податковий кредит у квітні 2018 року.

При цьому, позивачем не спростовано жодним доказом, що з 708 посівних одиниць, 343 посівних одиниць насіння цукрового буряку, вартість придбання якого склала 342 847 грн. без ПДВ (сформований податковий кредит в сумі 68 569 грн.) використано на пересів цукрового буряку у зв`язку із знищенням посівів.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, що чинна на дату здійснення операцій) платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Податкового кодексу України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Податкового кодексу України).

В той же час, позивачем не нараховано податкові зобов`язання на вартість насіння, при придбанні якого сформовано податковий кредит, та які не використані в операціях, в межах господарської діяльності платника.

В порушення вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з ПДВ у травні 2018 року на суму 68 569 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань на вартість ТМЦ, за рахунок яких сформований податковий кредит при їх придбанні, та які не використані в операціях, в межах господарської діяльності платника.

Враховуючи викладене порушення, колегія суддів вважає, що позивачем також не дотримано вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та п.11 Порядку заповнення податкової накладної, що затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 р. за №137/28267 (далі - Порядок).

А саме, позивачем не складено та не зареєстровано 31.05.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних окрему зведену податкову накладну на суму 68 569 грн., що є податком на додану вартість з насіння цукрового буряка, яке не використано у господарській діяльності позивача.

Відповідно до п.11 Порядку, у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання/починаюіь використовуватися:

1)в операціях, що не є об`єктом оподаткування;

2)в операціях, звільнених від оподаткування;

3)в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

4)в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.

У разі складання зведеної податкової накладної в графі "Зведена податкова накладна" робиться помітка "X".

У таких зведених податкових накладних у графі "Отримувач (покупець)" платник податку зазначає власне найменування (П. І . Б.), у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ШН "00", а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).

Згідно п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової і накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні- рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Внаслідок нескладення та не реєстрації Позивачем в травні 2018 року зведеної податкової накладної, до нього застосовано відповідальність згідно п. 120.2 ст. 120 Податкового кодексу України у вигляді штрафних (фінансових) санкцій та прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 року форми «ПН» № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 34 284,50 грн.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги та долучені до неї докази в повній мірі підтверджують правомірність прийняття Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області податкових повідомлень рішень від 10.01.2019 року: форми "Р" №, форми "ПН" №, форми "В4" №, у зв`язку з чим вони не підлягають скасуванню.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Черняховського" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Черняховського" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.