Справа № 420/374/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 листопада 2019 року
Київ
справа №420/374/19
адміністративне провадження №К/9901/28695/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянув в письмовому провадженні в касаційній інстанції справу №420/374/19
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Димерлія О.О., суддів: Шляхтицького О.І., Єщенка О.В.),
у с т а н о в и в :
І. Суть спору:
1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач, МОУ) в якому просив:
1.1. - визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства оборони України № 9КП від 11 січня 2019, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, про звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;
1.2. - визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України №47 від 01 лютого 2019, у частині звільнення позивача, начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, з військової служби за службовою невідповідністю;
1.3. - поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що наказ Міністерства оборони України №9КП від 11 січня 2019 - є протиправним, оскільки, у ньому не вказано: якими конкретно протиправними діями вчинено правопорушення, наявність причинного зв`язку між такими діями та подією, з приводу якої застосовано дисциплінарне стягнення; вимог чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожного з осіб, причетних до констатованого в оскаржуваному наказі правопорушення; форми вини (навмисно чи з необережності) та мотивів протиправної поведінки військовослужбовця, його ставлення до скоєного; умов та причин, що сприяли правопорушенню. В порушення статті 40 Кодексу законів про працю України, позивача було звільнено з військової служби у період його тимчасової непрацездатності.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у задоволені позовних вимог було відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством Оборони України правомірно видано наказ про звільнення ОСОБА_1 , через застосування відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Правомірність наказу №47 від 01 лютого 2019 року, в частині звільнення позивача з військової служби у запас через службову невідповідність, прямо свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.
5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове судове рішенням про задоволення позовних вимог.
5.1. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Міністерства оборони України №9КП від 11 січня 2019, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, про звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
5.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства оборони України №47 від 01 лютого 2019, в частині звільнення позивача, начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, з військової служби за службовою невідповідністю.
5.3. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.
6. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, виходив з того, відповідачем не доведено наявності причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та негативними наслідками, за які його притягнуто до відповідальності. В оскаржуваному наказі не конкретизовано, які саме протиправні дії вчинив позивач. Також, суд зазначив, що не використання фінансового ресурсу в повному обсязі, т.в.о. начальника Південного ТКЕУ полковником Литвинюком І.П., здебільшого було пов`язано з об`єктивними причинами, вирішення яких не залежало від його ставлення до службового і військового обов`язку, і саме вони мали значний вплив на обсяги виконання завдань, доручених за посадою.
IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на те, що оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просив скасувати рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги відповідач зазначає, що конкретні протиправні дії ОСОБА_1 вказані в абзаці третьому оскаржуваного наказу Міністерства оборони України №9КП від 11.01.2019 року, а саме: «…несвоєчасне реагування на загрозу невикористання протягом 2018 фінансового року коштів на будівництво та капітальний ремонт військових об`єктів, що призвело до втрат фінансового ресурсу у сумі 68,9 млн. гривень, виділеного Міністерству Оборони України з державного бюджету України, при зареєстрованій кредиторській заборгованості у 45,2 млн. гривень…». Наголошує, що сума невикористаних коштів саме Південним ТКЕУ складає 46 426 580,50 гривень, тобто майже 70 відсотків від всієї суми по всім підрозділам. Крім того, при накладенні дисциплінарного стягнення та обрання його виду, було враховано не лише характер, обставини вчинення правопорушення та його наслідки, але також і попередня поведінка військовослужбовця, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, чим було виконано приписи статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
8.1. Також, відповідач зауважує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину 1 статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та пункт 1 розділу II наказу Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року №608, які не встановлюють обов`язок, а лише надають право командиру призначати службове розслідування, якщо він вважає це необхідним.
9. Відзив на касаційну скаргу на адресу не надходив.
ІV. Установлені судами фактичні обставини справи
10. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить дійсну військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника відділу розквартирування військ та землекористування-заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління. На військовій службі перебуває з 1981 року (т.І, а.с.196).
11. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №1221 від 23 грудня 2016 року, полковника запасу ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та призначено начальником відділу розквартирування військ і землекористування заступником начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (т.І, а.с.15).
12. Наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (по стройовій частині) №74 від 29.03.2017 року, на ОСОБА_1 тимчасово покладено обов`язки начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (т.І, а.с.95).
Винесенню оскаржуваних наказів передували такі події.
13. 21 серпня 2018 року, окремим дорученням начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/3/18/1144, від начальників територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь вимагалося, зокрема, вжиття невідкладних заходів, щодо якнайшвидшого взяття фінансових зобов`язань відповідно до Плану будівництва, реконструкції та капітального ремонту військових об`єктів на 2018 рік; забезпечення постійного моніторингу заходів, що вживаються по кожному з об`єктів, включених до Плану на 2018 рік, та у випадку виявлення ризиків не використання (або неповного використання) фінансового ресурсу невідкладно доповідати про такі випадки разом з пропозиціями по перерозподілу коштів (т.І, а.с.151).
14. 10 листопада 2018 року, дорученням т.в.о. заступника начальника Головного управління-Головного інженера Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, від начальників ТКЕУ, вимагалося вжиття заходів щодо завершення процедур закупівель і укладання договорів, забезпечення взяття бюджетних зобов`язань до кінця року та використання 100 відсотків коштів загального та спеціального фондів (т.І, а.с.152).
15. З метою забезпечення повного використання виділеного на 2018 рік фінансового ресурсу, за результатами щоквартального аналізу стану фінансово господарської діяльності підпорядкованих квартирно-експлуатаційних органів, у наказах начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України, начальнику Південного ТКЕУ було визначено завдання щодо забезпечення своєчасного та повного взяття зобов`язань та використання коштів, а саме:
- в абзаці 2 підпункту 12.2 наказу Про результати фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційних органів у першому півріччі 2018 року № 283 від 29.08.2018 року (т.І, а.с.157);
- в абзаці 6 пункту 15 наказу начальника Головного управління Про результати фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційних органів за дев`ять місяців 2018 року №381 від 15.11.2018 року (т.І, а.с.166).
16. Окремим дорученням першого заступника Міністра оборони України № 70/з/76 від 03.12.2018 року, згідно узагальненого графіку взяття зобов`язань та використання коштів у 2018 році, Головному квартирно-експлуатаційному управлінню, як відповідальному за формування та виконання бюджетних програм (підпрограм) за напрямком використання "Будівництво та капітальний ремонт, визначено завдання забезпечити взяття зобов`язань та використання коштів до кінця 2018 року, а також попереджено керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про персональну відповідальність у випадку неповного використання коштів за результатами бюджетного року (т.І, а.с.168-171).
17. Відповідно до Узагальненого графіку, затвердженого першим заступником Міністра оборони України 03.12.2018 року, за напрямком Будівництво та капітальний ремонт були встановлені поетапні терміни взяття зобов`язань та використання коштів до кінця року, а саме до 28.12.2018 року (т.І, а.с.170).
18. З метою оперативного прийняття рішень відносно повного використання бюджетних коштів начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, відповідно до доручення №303/5/18/2762 від 10.12.2018 року, зобов`язано начальника Південного ТКЕУ щоденно надавати інформацію про взяття зобов`язань та про стан використання коштів (т.І, а.с.171).
19. Окремим дорученням Міністра оборони України № 22407/3 від 19.12.2018 року, з метою недопущення повернення коштів у дохід державного бюджету, Головному квартирно-експлуатаційному управлінню визначено завдання забезпечити невідкладне подання підпорядкованими квартирно-експлуатаційними підрозділами платіжних документів на оплату до органів Державної казначейської служби, а також попереджено про персональну відповідальність за неефективне використання коштів за результатами бюджетного року (т.І, а.с.175).
20. Незважаючи на вищезазначені вимоги керівництва Міністерства оборони України та Головного квартирно-експлуатаційного управління, щодо повного та своєчасного використання бюджетних коштів, виділений Південному ТКЕУ у 2018 році фінансовий ресурс у повному обсязі використано не було, що призвело до списання залишків коштів з рахунків у загальній сумі 46 426 580,50 гривень. Вказані кошти не були використані за напрямками будівництва (реконструкції) та капітального ремонту; будівництво (придбання) житла для військовослужбовців; за іншими напрямками квартирно-експлуатаційного забезпечення, у тому числі відшкодування комунальних послуг споживачам.
21. Зазначені суми невикористаних коштів Південним ТКЕУ підтверджуються довідкою Південного ТКЕУ та звітами про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7д) станом на 01 січня 2019 року (т.І, а.с.138-150).
22. Згідно з посадовими (функціональними) обов`язками, затвердженими наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 300 від 09.11.2016, начальник Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління відповідає за:
- своєчасне та якісне виконання завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, дислокованих у межах відповідальності територіального квартирно-експлуатаційного управління;
- фінансове планування потреб квартирно-експлуатаційного забезпечення, розподіл та цільове і ефективне використання бюджетних асигнувань, що виділяються на квартирно-експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України, на рівні розпорядника коштів другого та третього ступенів (т.І, а.с.176-185).
23. Як убачається з матеріалів справи, Головним Управлінням державної казначейської служби України в Одеській області, неодноразово було складено протоколи про порушення бюджетного законодавства Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, зокрема, його керівником ОСОБА_1 (т.І, а.с.186-195).
24. Згідно із службової картки тимчасово виконуючого обов`язки начальника Південного територіального квартино експлуатаційного управління полковник Литвинюк Ігор Петрович має: догану" - оголошену 21.02.2018 року, начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України; "догану" - оголошену наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від №81 від 02.03.2018 року; "сувору догану - оголошену наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №229 від 12.07.2018 року; "догану" - оголошену наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 283 від 29.08.2018 року; "сувору догану - оголошену наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №306 від 17.09.2018 року; "догану" - оголошену наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №319 від 25.09.2018 року (т.І, а.с.195-199).
25. Наказом Міністра Оборони України №494 від 14 серпня 2018 року, раніше накладене дисциплінарне стягнення «догана» оголошене наказом Міністерства оборони України №2КП дск від 02.10.2017 року знято (т.ІІІ, а.с.15).
26. Пунктом 2, Наказу Міністерства Оборони України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №9КП від 11.01.2019 року, за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 37, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині сумлінного виконання військового обов`язку, виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, неухильного виконання відданого йому наказу у визначений термін, невстановлення у ввіреному підрозділі внутрішнього порядку, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, начальника відділу розквартирування військ і землекористування - заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковника ОСОБА_1 наказано звільнити з військової служби за службовою невідповідністю (т.І, а.с.81-84).
27. Згідно довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №1160 від 06.03.2019 року, полковник ОСОБА_1 з 25 січня 2019 року, знаходиться на стаціонарному лікування у клініці урології та нефрології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (т.І, а.с.117).
28. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №47 від 01 лютого 2019 року, на підставі накладеного Міністром оборони України дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, полковника ОСОБА_1 , начальника відділу розквартирування військ і землекористування заступника начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - звільнено з військової служби у запас за пунктом «д» (через службову невідповідність) (т.І, а.с.118).
29. Не погоджуючись із прийнятим наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування (в редакції, яка діяла на час вирішення справи в суді першої та апеляційної інстанції)
30. Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
31. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
32. Відповідно до статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
33. Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється, у тому числі громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
34. Частиною 2 статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
35.Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються Законом № 2232-XII та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
36. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби, затверджений Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року.
37. Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
38. Згідно статті 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець, зокрема, зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
39. Статтею 59 Статуту внутрішньої служби, крім іншого, встановлено, що командир (начальник) зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; постійно вдосконалювати особисту підготовку; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові).
40. Статтями 26 та 27 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
41. За приписами преамбули Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV (далі Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
42. Відповідно до частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
43. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
44. Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
45. Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
46. Приписами статті 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.
47. Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
48. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
49. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
50. Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
51. Пунктом 1 Розділу І «Загальні положення» Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року № 608 (далі Порядок № 608) цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).
52. За змістом пункту 1 Розділу ІІ «Підстави призначення та предмет службового розслідування» Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
53. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
54. Згідно пункту 2 Розділу ІІ «Підстави призначення та предмет службового розслідування» Порядку № 608 службове розслідування не призначається, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
VI. Позиція Верховного Суду
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
55. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
56. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що в наказі від 11.01.2019 року № 9КП не встановлено, якими конкретно неправомірними діями позивач вчинив порушення, не зазначені конкретні норми законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було ним порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до констатованого в оскаржуваному наказі порушення; форму вини.
57. Верховний Суд звертає увагу відповідача на те, що положення нормативних документів, зазначених у мотивувальній частині оскаржуваного наказу, за невиконання яких позивача звільнено наказом від 11.01.2019 року № 9КП, не стосуються діяльності Південного ТКЕУ. Так, наказ Міністерства оборони України від 03.08.2016 року № 400 «Про затвердження Положення про облік та використання коштів спеціального фонду Державного бюджету в Міністерстві оборони України» визначає порядок обліку та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України.
58. Південне ТКЕУ, яке є суб`єктом господарської діяльності у ЗСУ, здійснює виключно використання коштів спеціального фонду, які надходять від головного розпорядника бюджетних коштів, шляхом їх спрямування виключно на цільові видатки, визначені цим розпорядником, у межах бюджетних асигнувань за спеціальним фондом, що відповідає вимогам вказаного Положення.
59. Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вини позивача щодо неповного використання фінансового ресурсу у 2018 році, що підтверджується висновками, які викладені в акті службового розслідування. Так, у висновках Акту службового розслідування від 02 лютого 2019 зазначено: «Неповне використання фінансового ресурсу у 2018 році (Південним ТКЕУ) обумовлене як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. (а.с.191-202).
60. Так, суд апеляційної інстанції оцінюючи докази, дійшов висновку, що не використання фінансового ресурсу в повному обсязі, т.в.о. начальника Південного ТКЕУ полковником Литвинюком І.П., який, до речі становить 3,5 процентів (47930007 грн. 90 коп.) від загальної суми грн.), здебільше було пов`язано з об`єктивними причинами, вирішення яких не залежало від його ставлення до службового і військового обов`язку, і саме вони мали значний вплив на обсяги виконання завдань, доручених за посадою.
61. Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції надав оцінку доказам у справі відповідно до норм процесуального права. Суд касаційної інстанції відповідно до норм частини другої статті 341 КАС України не може вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
62. За таких обставин відхиляються доводи касаційної скарги з приводу необхідності переоцінки Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду доказів у справі.
63. Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на практику Верховного Суду щодо необов`язковості проведення службового розслідування, (рішення Верховного Суду від 14 лютого 2019 у справі № 802/409/17). Колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, який зазначив, що у справі яка розглядається, за встановлених обставин, спірності висновків оспорюваного наказу від 11.01.2019 року № 9КП, призначення чи непризначення службового розслідування щодо вчиненого дисциплінарного проступку належить до дискреційних повноважень відповідного військового начальника. У цьому випадку неприйняття відповідного рішення щодо призначення такого розслідування не відповідало конкретним обставинам, оскільки без службового розслідування не було об`єктивної можливості встановити винних осіб та ступінь їхньої вини.
64. При цьому службове розслідування було проведено після наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності воно містило факти, які стосувалися діяльності ОСОБА_1 та яким було правомірно надана оцінка судом апеляційної інстанції.
65. Посилання відповідача на те, що суд апеляційної інстанції у резолютивній частині не зазначив про скасування судового рішення суду першої інстанції не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду апеляційної інстанції. Крім того, це може бути виправлено у процесуальний спосіб судом апеляційної інстанції.
66. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
67. Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
68. Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
69. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
70. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.
VII. Судові витрати
71. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
72. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі №420/374/1 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко