Справа № 742/2562/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/2562/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача включити (зарахувати) до його загального стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, 2 роки 7 місяців 15 днів роботи на посаді помічника голови Прилуцького міського суду в управлінні юстиції в Чернігівській області з 01 лютого 1994 року по 15 вересня 1996 року

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він займав посаду помічника голови міського суду та до його повноважень було віднесено здійснення керівництва та контроль за діяльністю Прилуцького міського суду. Робота на вказаній посаді є роботою в управлінні юстиції в Чернігівській області, тобто у підвідомчому Міністерству юстиції України органі та стаж роботи на такій посаді протиправно не включений управлінням пенсійного фонду до його загального стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року закрито провадження в справі, при цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про тотожність даного заявленого позову зі спором у справі № 742/1237/17, за результатами розгляду якого винесено постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.06.2017, яка набрала законної сили. Відтак, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є судове рішення по суті, яке набрало законної сили, що унеможливлює повторне звернення до суду з тотожним спором.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої доводи, з посиланням на практику Верховного Суду, обґрунтовує тим, що тотожними для цілей застосування статті 238 КАС України визнаються позови, в яких збігаються сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Нетотожність хоча б одного із елементів позову не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Отже, апелянт наполягає на відмінності предмету цього позову від предмету позову в справі № 742/1237/17.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що у 2017 році ОСОБА_1 звертався до Ічнянського районного суду Чернігівської області із адміністративним позовом про зобов`язання Прилуцького ОУПФУ призначити та виплачувати йому з 24.01.2017 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди, з урахуванням до спеціального стажу роботи судді, у тому числі, державної служби на посаді помічника голови Прилуцького міськрайонного суду з 01.02.1994 по 15.09.1996.

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.06.2017 у справі № 742/1237/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2017 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.09.2017, у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Прилуцького ОУПФУ призначити та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання з урахування до спеціального стажу роботи судді, у тому числі, державної служби на посаді помічника голови Прилуцького міськрайонного суду з 01.02.1994 по 15.09.1996, відмовлено.

В подальшому Верховним Судом висловлено правову позицію, згідно з якою до загального стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню період роботи на посадах у підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях.

Наведене обумовило звернення позивача до суду з даним позовом

Приймаючи рішення про закриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Враховуючи, що предмет спору в даній справі охоплюється предметом спору в іншій справі, рішення по якій набрало законної сили, суд дійшов висновку про неприпустимість повторного розгляду такого спору.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, пунктом четвертим частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тотожними для цілей застосування статті 238 КАС України визнаються позови, в яких збігаються сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Нетотожність хоча б одного із елементів позову не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постанові від 11 квітня 2018 року в провадженні 11-257заі18, постанові Верховного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 240/359/19.

Так, судами під час розгляду справи № 742/1237/17 встановлено, що: «позивач працював на посаді помічника голови Прилуцького міського суду з 01.02.1992 по 15.09.1996, яка не відноситься до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання згідно статті 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення позивача), оскільки безпосередньо не пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України.

Посилання апелянта на п. 2.7 Інструкції з діловодства у Верховному Суді Автономної Республіки Крим, обласному, міжобласному, Київському і Севастопольському міських, районному (міському) судах, як на ту обставину, яка підтверджує, що посада помічника голови міського суду відноситься до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, колегія суддів вважає помилковим, так як з даної інструкції не вбачається, що посада помічника голови суду безпосередньо пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України, оскільки позивач займав посаду помічника голови саме міського суду, що підтверджується його трудовою книжкою та не міг здійснювати керівництво та контроль за діяльністю судів у Міністерстві юстиції України, як він помилково стверджує».

Вищий адміністративний суд України, проаналізувавши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , в ухвалі від 20.09.2017 зазначив, що: «Посилання позивача щодо протиправності дій відповідача у частині відмови зарахувати йому у суддівський стаж період роботи на посаді помічника голови Прилуцького міського суду з 1 лютого 1994 року по 15 вересня 1996 року, є безпідставними, з огляду на приведені вимоги законодавства, оскільки перебування на зазначеній посаді безпосередньо не пов`язано з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України».

Зі змісту позову в цій справі вбачається, що він обґрунтований аналогічними обставинами, що і позов в справі № 742/1237/17.

Доводи заявника апеляційної скарги, що предмети позовів не є тотожними з огляду на те, що під час первинного звернення ним було заявлено вимоги про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням до спеціального стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової служби з 16.11.1972 по 27.11.1974 та державної служби на посаді помічника голови Прилуцького міськрайонного суду з 01.02.1994 по 15.09.1996, а в цьому позову заявлено лише вимогу про зарахування до стажу судді періоду роботу на державній службі, судова колегія відхиляє, оскільки предмет первинного позову охоплював, у тому числі, і вимоги заявлені під час повторного звернення, при цьому, підстави і обґрунтування повторного позову залишились незмінними.

За приписами частин першої та третьої статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частини перша та друга статті сьомої КАС України визначають, що Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відтак, посилання позивача на практику суду касаційної інстанції не може бути належним обґрунтуванням позову, а її зміна не може вважатись зміною підстав та обґрунтувань позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є судове рішення по суті, яке набрало законної сили, що унеможливлює повторне звернення до суду з тотожним спором, тому, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

В.В. Файдюк