Справа № 554/7460/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Микитенко В.М.

21 листопада 2019 р.Справа № 554/7460/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Макаренко Я.М. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мокрецова Миколи Миколайовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 08 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мокрецова Миколи Миколайовича про скасування постанови серії ГБ № 120547 від 14 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., -

В с т а н о в и л а:

16.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить визнати незаконними дії відповідача поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Мокрецова М.М. (далі - поліцейський) щодо складання постанови серії ГБ № 120547 від 14.08.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу , визнати протиправною та скасувати цю постанову із закриттям провадження у справі.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що поліцейський при накладанні стягнення не врахував такі пом`якшуючи обставини, як факт відсутності шкоди охоронюваним законом суспільним правам та шкідливих наслідків, а також те, що адміністративне правопорушення нею скоєне вперше, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше вона не притягувалась. Тому вважає дії відповідача поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Мокрецова М.М. у частині накладення стягнення необґрунтованими та незаконними, постанову від 14.08.2019 року по справі про адміністративне правопорушення у частині накладання адміністративного стягнення відносно неї незаконною та необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов поліцейський фактично зазначає, що його дії по розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ОСОБА_1 відповідають вимогам КУпАП та повноваженням поліцейського патрульної поліції відповідно до посадової інструкції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року № 4/1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08.10.2019 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 та визначив, що ОСОБА_1 змінений захід адміністративного стягнення, накладений постановою серії ДП18 № 668975 від 12.08.2019 року, зі штрафу в сумі 170 грн на попередження, а в іншій частині вказана постанова залишена без змін.

Судове рішення вмотивовано тим, що за встановлених достатньою сукупністю належних та допустимих доказів, позивачка порушила вимоги ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», тому правомірно була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Оскільки, санкція ч. 1 ст. 175-1 КУпАП передбачає альтернативні види стягнення: у вигляді попередження або накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідач у своїй постанові має обґрунтувати необхідність накладення того чи іншого стягнення з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, тобто зважаючи на характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону відповідач не дотримався, оскільки на позивачку невмотивовано накладено максимально можливе стягнення.

Водночас, враховуючи, що позивачка є відносно молодою за віком, відомості про притягнення її раніше до відповідальності відсутні, фактично визнала свою провину та покаялась, обставини, що обтяжують її відповідальність не встановлені, за конкретних обставин вперше допустила куріння, хоча і в громадському місці, але на певній відстані від перехожих - побіля фасаду вокзалу, задовільність її майнового стану не встановлена, тому на переконання суду необхідним і достатнім стягненням для її виправлення та попередження нових правопорушень є попередження, можливості застосування якого відповідач не розглянув.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , зазначаючи про порушення судом норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що при прийнятті рішення судом не був врахований той факт, що у відповідності до ст. 222 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 175-1 КУпАП входить до компетенції органів Національної поліції України. Компетенція ж судів щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення визначена ст. 221 КУпАП, і в положеннях даної норми відсутні справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, за яке було притягнуте позивача. Таким чином, визначення виду та міри адміністративного стягнення в даному випадку згідно ст. 222 КУпАП відноситься саме до компетенції органів Національної поліції України, а не суду.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надійшов, що не перешкоджає розгляду справи.

В апеляційному порядку рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.10.2019 року позивачем ОСОБА_1 не оскаржено.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Від імені органів Національної поліції України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом установлено, що постановою відповідача від 14.08.2019 року позивач ОСОБА_1 піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (а.с. 15).

Так, в постанові зазначено, що 14.08.2019 року о 10.00 у м. Полтава на Київському залізничному вокзалі позивач курила тютюновий виріб торгової марки IQOS у місці, де це заборонено законом, а саме: на пероні вокзалу, чим порушила ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Факт скоєння адміністративного правопорушення за обставин, викладених у означеній постанові, позивач не спростовує.

Відповідно до ч. 1 ст. 175-1 КУпАП куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, - тягне за собою попередження або накладення штрафу від трьох (51 грн) до десяти (170 грн) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791 - 2794 цього Кодексу (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року (ч. 1 ст. 34 КУпАП).

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ч. 2 ст. 34).

Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її;

2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення;

3) втягнення неповнолітнього в правопорушення;

4) вчинення правопорушення групою осіб;

5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин;

6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ч. 1 ст. 35 КУпАП).

Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 року по справі № 266/3228/16-а (К/9901/23406/18) зазначив, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, < >, є виключною компетенцією уповноваженого органу, в цьому випадку - працівників органів і підрозділів Національної поліції.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

.., сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу < >.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що сфера застосування ст. 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу, а не на суд.

Відтак судове рішення, в частині, якою суд вийшов за межі вимог позивача ОСОБА_1 та змінив ОСОБА_1 захід адміністративного стягнення, накладений постановою відповідача, зі штрафу в сумі 170 грн на попередження, підлягає скасуванню, як прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки відповідно до приписів ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, а не суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Крім того, колегія суддів зазначає, що до адміністративної відповідальності позивач ОСОБА_1 була притягнута постановою відповідача серії ГБ № 120547, а не ДП18 № 668975.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є непильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Мокрецова Миколи Миколайовича задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 жовтня 2019 року скасувати в частині, якою ОСОБА_1 змінений захід адміністративного стягнення, накладений постановою серії ДП18 № 668975 від 12.08.2019 року, зі штрафу в сумі 170 грн на попередження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Калитка

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року.