Справа № 172/1057/19(2-а/172/94/19)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 172/1057/19(2-а/172/94/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 ( суддя першої інстанції Битяк І.Г.) в адміністративній справі №172/1057/19(2-а/172/94/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Макєєва Артема Миколайовича третя особа: Головне Управління Національної Поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Макєєва А.М., в якому просив скасувати постанову від 02 вересня 2019 року серії ЕАВ № 1479935 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Рішенням суду від 18.10.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Макєєва Артема Миколайовича, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 застосовано до позивача ОСОБА_1 захід процесуального примусу у виді штрафу в дохід Державного бюджету України у розмірі 1 одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Апелянт посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність в його діях зловживання процесуальними правами, метою яких є за відмово подання безпідставного позову, також зазначає, що суду фактично позбавляє права на справедливий судовий розгляд, гарантований конституцією України та нормами міжнародного права, та як наслідок, безпідставно застосував до позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1921 грн.

Відповідач подав до суду відзив, в якому проти апеляційної скарги заперечив, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про зловживанням процесуальними правами, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві зазначено дані, які не відповідають дійсності в частині твердження про наявність дозвільного документу, долученого до матеріалів справи у нього під час зупинки працівником поліції, тобто позивачем подано до суду завідомо безпідставний позов, введено суд в оману шляхом надання недостовірного доказу з метою прийняття судом рішення на його користь.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Питання неприпустимості зловживання процесуальними правами врегульовано статтею 45 КАС України, згідно частини другої якої визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Виходячи з системного аналізу вказаної правової норми, на законодавчому рівні зловживанням процесуальними правами може бути звернення до суду зі скаргою, заявою чи клопотанням з метою, що суперечить правовим принципам верховенства права, змагальності сторін, не відповідає безпосередньо меті захисту порушених чи оспорюваних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 року).

Згідно частини 4 статті 45 КАС України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 145 КАС України, одним із видів заходів процесуального примусу є штраф.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 149 КАС України передбачено, що у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законодавець визначив відповідні заходи, які має вживати суд для запобігання зловживанню процесуальними правами.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків <…>.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пункту 3 частини першої, частини другої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обраний позивачем спосіб захисту у повній мірі відповідає завданню адміністративного судочинства, що спрямоване на ефективний захист прав особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, та способам захисту, встановленим КАС. Окрім того, адміністративний суд у випадку встановлення порушених прав позивача не обмежений вимогами позовної заяви та в силу частини другої статті 9 КАС для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень вправі вийти за межі позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивачем виконано вимоги пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС в частині викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Варто звернути увагу, що оцінку зазначеним обставинам, а також оцінку доводів інших учасників справи, суд надає при вирішенні спору по суті, тобто при ухваленні рішення суду.

Відповідно до частини першої, пункту третього частини другої статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У даному випадку відсутні підстави вважати, що позивачем подано завідомо безпідставний позов, оскільки подаючи його, позивач реалізовував своє право на звернення до суду, що гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того, у позовній заяві наведені обґрунтування позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 4 ст. 149 КАС України).

Таким чином, враховуючи помилковість висновків суду першої інстанції про наявність в діях позивача зловживання процесуальними правами, оскаржувана ухвала про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн., прийнята з порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 294, 308, 311, 312, 317, 321, 322, 325, 326, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 в адміністративній справі №172/1057/19(2-а/172/94/19) про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн. скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва