Справа № 360/2117/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року справа №360/2117/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Сухов М.Є.,

з участю представника позивача - Дядько Г. П.,

представника відповідача - Подройко Н.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2019 року у справі № 360/2117/19 (головуючий І інстанції Ірметова О.В., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» (далі - КП «Лисичанськтепломережа», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.02.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 119740 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 59870 грн. (а.с. 4-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 92-95).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення та задовольнити позов.

В обґрунтування доводів посилався на протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивач не формував податковий кредит, а виправляв помилки у сформованій податковій декларації за грудень 2015 року (а.с. 101-103).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

24 січня 2019 року ГУ ДФС у Луганській області складено акт № 96/12-32-50-05/13401321 за результатами камеральної перевірки задекларованих в уточненому розрахунку з ПДВ за грудень 2015 року від 27.12.2018 року № КП «Лисичанськтепломережа» (а.с.9-10).

За результатами камеральної перевірки уточнюючого розрахунку з ПДВ за грудень 2015 року від 27.12.2018 року № КП «Лисичанськтепломережа» встановлено включення до складу податкового кредиту суму ПДВ згідно податкової накладної від 31.12.2014 року № 25397 по контрагенту Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у розмірі 119739,95 грн, з дати складання якої минуло понад 1095 днів, чим порушено п.198.6 ст.198 ПК України.

На підставі висновків акту ГУ ДФС у Луганській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 13.02.2019 року № , яким КП «Лисичанськтепломережа» збільшено суму податкового зобов`язання з ПДВ на суму 119740,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 59870,00 грн (а.с. 8).

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення до ДФС України. За наслідками розгляду скарги ДФС України прийнято рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 13.02.2019 року № залишено без змін (а.с. 11-14).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), у редакції, що діяла на день подання уточнюючого розрахунку з ПДВ - грудні 2018 року.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абз. 1 п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК України (у редакції чинній на день складання позивачем податкової накладної від 31.12.2014 року № 25397) у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Законом України № 643 від 16.07.2015 внесені зміни до п.198.6 ст.198 ПК України, яким доповнено новим абзацом наступного змісту: «Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної».

Законом України № 1797 від 21.12.2016 року внесені зміни до абз. 4 п. 198.6 ст.198 ПК України, та викладено у новій редакції: «У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу».

Тобто з дня виникнення права КП «Лисичанськтепломережа» включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковою накладною від 31.12.2014 року № 2539 протягом 365 днів, визначених п.198.6 ст.198 ПК України, змінено двічі редакцію цієї норми, але зазначеною нормою визначено право включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Законом України № 2198 від 09.11.2017 року в абз. 4 п. 198.6 ст. 198 ПК України цифру «365» змінено на «1095». Ці зміни набрали чинності 09.12.2017 року.

Суд зазначає, що з урахуванням останніх змін у п.198.6 ст.198 ПК України, що регулює питання формування податкового кредиту та дати виписаної накладної - останній день включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманої накладної є 31.12.2017 року.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Стаття 102 ПК України передбачає строк давності у 1095 днів.

Наведені законодавчі положення розрізняють порядок та строки подання уточнюючих розрахунків та строк формування податкового кредиту за податковою накладною.

У випадку зміни платником суми самостійно визначеного податкового кредиту шляхом подання уточнюючого розрахунку коригуються дані податкової звітності минулого періоду і таке коригування є можливим у межах 1095 денного строку.

У разі ж включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі податкової накладної, складеної в минулому звітному періоді, то така податкова накладна має силу підтверджувального документа лише протягом 365 (1095) днів з дати її виписки. При цьому, включити суму податку на додану вартість на підставі податкових накладних платник податку може шляхом відображення вказаної суми в податковій декларації за звітний податковий період або внесення змін до податкової звітності в порядку, визначеному статтею 50 ПК України.

Зважаючи на те, що стаття 50 ПК України є загальною нормою, що визначає порядок внесення змін до податкової звітності з будь-якого податку, а стаття 198 ПК України є спеціальною нормою, що регулює саме порядок віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право платника податку на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних обмежене строком, визначеним абзацом третім пункту 198.6 статті 198 ПК України.

Враховуючи те, що позивач відповідно до вимог п. 198.6 ст.198 ПК України не сформував податковий кредит з податку на додану вартість на підставі податкової накладної від 31.12.2014 року № 25397, у відповідача, як контролюючого органу, виникло зобов`язання самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, відповідно до вимог п. 54.3 ст. 54 ПК України.

Відповідно до ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 195, ч. 5 ст. 250, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2019 року у справі № 360/2117/19 за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова