Справа № 240/8839/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/8839/19
Житомирський окружний адміністративний суд
у складі головуючого судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих документів,
Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить:
В обґрунтування позову зазначив, що 03.05.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявою від 01.05.2019 до ГУДФС в Житомирській області щодо проведення додаткової перевірки ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" з приводу відсутності вказаного товариства за адресою реєстрації, адже за адресою кафе, яка належить їй на праві власності зареєстровано ТОВ "Інтер Транс Трейдінг", до якого вона не має жодного відношення. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстратор 23.04.2014 зафіксував, що юридична особа -ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" відсутня за вказаною адресою. У зв`язку з цим та з урахуванням положень ст.ст.51, 55-1, 238, 247 ГК України та п.п.20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, позивач вважає, що ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" має ознаки фіктивності, а тому є всі необхідні і законні підстави для припинення вказаної юридичної особи та визнання недійсними установчих і реєстраційних документів Товариства.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 21 серпня 2019 року. Також при відкритті провадження в справі вирішено клопотання Головного управління ДФС у Житомирській області про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, та залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а саме: Департамент реєстрації Житомирської міської ради та ОСОБА_1 .
21.08.2019 у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, розгляд справи відкладено на 25.09.2019.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином у відповідності до норм КАС України. Від відповідача повернувся конверт з судовою повісткою з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".
Представник третьої особи - Департаменту реєстрації Житомирської міської ради в судовому засіданні пояснила, що реєстрація юридичної особи проведена відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Представник третьої особи - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала.
Заслухавши пояснення представника позивача та представників третіх осіб, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта.
Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається із протоколу № 1 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг" від 12.02.2013 та Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг", затвердженого вказаним протоколом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг" створено на підставі прийнятого рішення учасника товариства - Дедеян Анушаван. Місцезнаходження Товариства: місто Житомир, вулиця Старий бульвар 10.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг" як платник податків і зборів знаходиться на обліку в Головному управлінні ДФС у Житомирській області.
Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 29.03.2019, 31.07.2019, 20.11.2019 щодо юридичної особи відповідача, вбачається, що 23.04.2014 державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області внесена інформація щодо відсутності юридичної особи - ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" за вказаною адресою реєстрації.
03.05.2019 до Головного управління ДФС у Житомирській області звернулася ОСОБА_1 із заявою від 01.05.2019, в якій повідомила, що їй стало відомо, що 23.04.2013 за адресою належного їй приміщення кафе по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 зареєстровано ТОВ "Інтер Транс Трейдінг", яке жодного відношення до неї не має і свою діяльність за вказаною адресою не здійснювало і не здійснює. У зв`язку з цим просила провести додаткову перевірку щодо відсутності ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" за юридичною адресою реєстрації.
23.05.2019 старшим о/у з ОВС ВОСА ПДВ ОУ ГУ ДФС у Житомирській області відібрано пояснення в представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка, зокрема, вказала, що ОСОБА_1 є власником приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перероблено в приміщення кафе. ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" за цією адресою ніколи не знаходилося та свою діяльність не здійснювало. Договір оренди приміщення з вказаним Товариством не укладався.
Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.04.2014 та свідоцтва про право власності виданого 24.06.2014 за ОСОБА_1 23.06.2014 зареєстровано право власності на приміщення кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Листом Головного управління ДФС у Житомирській області від 27.05.2019 № 550/006-30-08-01-07 повідомлено, що податкова звітність ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" не подавалась.
Враховуючи відсутність юридичної особи - ТОВ "Інтер Транс Трейдінг" за адресою реєстрації та вважаючи, що товариство має ознаки фіктивності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб`єктів господарювання.
Відповідно до п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.
У статті 55-1 Господарського кодексу України визначено ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними: зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; незареєстровано у державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №755).
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону №755 визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 9 Закону №755-IV, в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.
Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 10 Закону №755-IV, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Статтею 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Згідно із п.п. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.
Проаналізувавши наведене суд приходить до висновку, що положення наведеного вище пункту 67.2 статті 67 Податкового кодексу України встановлюють повноваження органу доходів і зборів звертатись до суду з позовами про припинення юридичної особи, відміну державної реєстрації юридичної особи (фізичної особи-підприємця), скасування державної реєстрації змін до установчих документів саме з метою забезпечення контролю за виконанням податкового обов`язку платниками податків, тобто коли він діє на реалізацію своїх владних повноважень, визначених законом, зокрема пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України.
Верховний Суд України у постанові 30 вересня 2015 року у справі № 21-1575а15, застосовуючи нормативний синтетичний підхід у подібних правовідносинах, дійшов висновку, що посадові особи податкового органу вправі звернутися до суду з позовом про визнання установчих документів недійсними в разі виявлення ознак фіктивності суб`єкта господарювання (підприємництва). Стаття 55-1 ГК містить ознаки (критерії), за якими юридична особа чи діяльність фізичної особи-підприємця можуть бути визнані фіктивними, тобто такими, в яких зовнішня організаційно-правова форма не відповідає її суті та меті створення. Ознаки фіктивності мають бути доведені належними, допустимими і достовірними доказами.
У контексті наведеного суд ураховує, що в цій справі позивачем на підтвердження припущення про фактичне нездійснення Товариством господарської діяльності з моменту його реєстрації не надано будь-яких доказів щодо порушення кримінального провадження за фактом фіктивного створення юридичної особи Товариства, притягнення до кримінальної відповідальності або пред`явлення обвинувачення (підозри) певним фізичним особам, що були причетні до створення та реєстрації в державних органах цього підприємства, направлення матеріалів відповідних кримінальних проваджень до суду за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, тощо.
Єдиним обґрунтуванням необхідності припинення юридичної особи та визнання недійсними установчих документів контролюючим органом вказано лише сам факт відсутності суб`єкта господарювання за місцем реєстрації.
Суд зауважує, що Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-яких обов`язків щодо перевірки місця знаходження юридичної особи на державного реєстратора не покладено, подання документів, що підтверджують місцезнаходження юридичної особи - законом не передбачено.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у даному випадку внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність юридичної особи відповідача за місцезнаходженням є підставою для припинення цієї юридичної особи, оскільки саме припинення юридичної особи Товариства є належним засобом податкового контролю.
Таким чином, позовні вимоги позивача щодо припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг" є обґрунтованими.
Водночас, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання недійсними установчих (засновницьких) та реєстраційних документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Трейдінг", за відсутності достеменних доказів про те, що в даній справі мали місце обставини, згадані законодавцем у ст.55-1 Господарського кодексу України, є безпідставними.
Згідно зі ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
В силу приписів статті 139 КАС України витрати понесені позивачем у даній справі в сумі сплаченого судового збору відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко