Справа № 1.380.2019.001411
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10228/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ДП "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.001411 за адміністративним позовом ДП "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" до Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Хома О.П.,

час ухвалення рішення 27.08.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 30.08.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» (далі позивач, ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - третя особа, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати неправомірними дії ГУ ДФС у Львівській області щодо зарахування коштів, які йшли на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в рахунок погашення штрафів та пені;

- зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області відобразити в інтегрованій картці платника податків ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» сплату податкових зобов`язань згідно з призначенням платежу, зазначеного у платіжних дорученнях за період з серпня 2018 року по даний час.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, самостійно нараховує та сплачує всі податки та інші обов`язкові платежі до бюджету і фондів відповідно до чинного законодавства. Станом на 25.03.2019 згідно з інформації електронного кабінету платників податків за ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2018 по 25.03.2019 в сумі 36 934 315 грн 65 к. Вважає, що у позивача відсутня заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачений пропорційно виплаченій заробітній платі по січень 2019 року включно. Окрім того, кошти, які згідно з платіжними дорученнями призначались на сплату єдиного внеску, фіскальний орган спрямував на погашення податкового боргу за минулий період. Вказані дії податкового органу призводять до не зарахування працівникам страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист. Зазначив, що лише після зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у відповідності до здійснених платежів, ці місяці будуть зараховані до страхового стажу застрахованої особи та може бути здійснено призначення страхових виплат на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач вважає, що працівники підприємства не повинні нести негативних наслідків і не можуть бути позбавлені гарантованих соціальних виплат через наявність заборгованості у платника, яка утворилась через неправомірні дії відповідача. Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.001411 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що кошти, які згідно з платіжними дорученнями призначались на сплату єдиного внеску, фіскальний орган спрямував на погашення податкового боргу за минулий період. Вказані дії податкового органу призводять до не зарахування працівникам страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.001411 та прийняти нове рішення, задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з долученої до матеріалів справи інтегрованої картки платника податків, заборгованість ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 22.03.2019 складає 36 934315 грн 65 к.

При цьому, станом на 30.04.2018 заборгованість по сплаті єдиного внеску становила 426 53109 грн 20 к. Вказана обставина не заперечується представником позивача.

ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» у період з 01.05.2018 по 25.03.2019 проводив нарахування та сплату єдиного страхового внеску разом з виплатою заробітної плати, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Ураховуючи наявність у позивача станом на 30.04.2018 заборгованості по сплаті єдиного внеску та законодавчо встановленого порядку зарахування коштів, які надходять із сплати єдиного соціального внеску, дії відповідача по зарахуванню сплачуваних ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» у період з 01.05.2018 по 25.03.2019 сум поточних платежів з єдиного внеску в рахунок погашення недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення є правомірними.

З огляду на вказане, твердження позивача про відсутність у нього заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за спірний період з 01.05.2018 по 25.03.2019, посилаючись на долучені до матеріалів справи копії відповідних платіжних доручень, не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» є відокремленим підрозділом «Львіввугілля» з присвоєнням коду та відповідно до витягу з реєстру страхувальників є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» сплачував до бюджету єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2018 по 25.03.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, призначення платежу на яких вказано «єдиний соціальний внесок».

Факт сплати ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за такими платіжними дорученнями не заперечується податковим органом. Такі кошти ГУ ДФС у Львівській області зараховано на погашення раніше не сплачених платежів у порядку календарної черговості їх виникнення.

Сокальським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області листом від 22.03.2019 №760/05-74 повідомлено позивача про те, що відповідно до реєстру застрахованих осіб по ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» станом на 22.03.2019 зараховано єдиний соціальний внесок включно по травень 2018 року.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо зарахування ЄСВ за попередні періоди є протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 4 Закону №2464-VI визначено перелік платників єдиного внеску. Так відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті платниками єдиного внеску є, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац 1 пункту 1 частини першої статті 7 Закону №2464-VI).

Частиною сьомою статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953) (далі - Інструкція №449), сплата єдиного внеску здійснюється за місцем: обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується, в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Згідно з частиною десятою статті 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до частини шостої статті 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, вказаною статтею Закону №2464 визначено порядок зарахування коштів, які надходять із сплати єдиного соціального внеску в календарній черговості їх виникнення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи наявність у позивача станом на 30.04.2018 заборгованості по сплаті єдиного внеску та законодавчо встановленого порядку зарахування коштів, які надходять із сплати єдиного соціального внеску, дії відповідача по зарахуванню сплачуваних ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» у період з 01.05.2018 по 25.03.2019 сум поточних платежів з єдиного внеску в рахунок погашення недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення є правомірними.

А тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, також не знаходить свого підтвердження порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ДП "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.001411 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 21.11.2019 року