Справа № 140/2760/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 140/2760/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шевчику Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лесика О.В. ,

представника відповідача Наумчик О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.07.2019 року №10028/02-39, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи на посаді варильника асфальтобетонної суміші з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 09 липня 2019 року.

15.11.2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить визнати протиправними та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.07.2019 року №10028/02-39 та рішення ГУ ПФУ від 11.07.2019 року №0332 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи на посаді варильника асфальтобетонної суміші з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 липня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , досягнувши 56 річного віку, звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії на підставі підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на його думку, має достатній пільговий стаж роботи та досяг відповідного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі рішення Комісії при ГГУ ПФУ від 20.06.2019 року №57/1137 про результати розгляду заяви про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, ГУ ПФУ було прийняте рішення від 17.07.2019 № 10028/02-39 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно з пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який відповідно до розрахунку комісії становить 06 років 03 місяці 22 дні. Комісією відмовлено у зарахуванні пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року, зарахування якого б дало можливість зменшення пенсійного віку, оскільки первинними документами не підтверджується робота в шкідливих умовах праці повний робочий день та з урахуванням результатів атестації робочого місця.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки у нього є необхідний пільговий стаж, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

На підставі вищенаведеного позивач просить позов задовольнити повністю.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданни позовні вимоги не визнала, в судовому засіданні та у відзиві вказала, що ГУ ПФУ правомірно було винесено оскаржувані рішення так як недостатньо подано документів щодо роботи у шкідливих умовах праці повний робочий день та з урахуванням атестації робочого місця, а відтак просила суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що 09.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскільки підприємство, де працював ОСОБА_1 ліквідоване, то підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2 розглядалося Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, якою прийнято рішення від 20 червня 2019 року №57/1137 про зарахування до пільгового стажу, що дає право па призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 періодів роботи календарно з 26.04.1985 року по 31.12.1988 року на посаді варильника бітуму та варильника асфальтної маси, з 01.01,1990 року по 31.12.1991 року на посаді варильника асфальтної маси та варильника асфальтобетонної суміші: за фактичною тривалістю з 01.01.1992 року по 21.08.1992 року на посаді варильника асфальтобетонної суміші.

Комісією відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року оскільки первинними документами не підтверджується робота в шкідливих умовах праці повний робочий день та з урахуванням результатів атестації робочого місця.

На підставі рішення Комісії при ГУ ПФУ від 20.06.2019 року №57/1137 ГУ ПФУ прийнято рішення від 17.07.2019 року №10028/02-39, яким йому було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право органів, що призначають пенсії, вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 2 п. 2.3. Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах управління має право проводити планові та позапланові перевірки на будь-яких підприємствах, в установах, організаціях, фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, інших документів, пов`язаних із призначенням пенсії, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості, зокрема письмові, з питань, що виникають у процесі таких перевірок.

Згідно пунктами 3, 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом від 18 листопада 2005 року №383 Міністерства праці та соціальної політики України (надалі Порядок) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що використання норм Постанови №637 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Отже суд дійшов висновку, що згідно пункту 1.1 Розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993року за № 110 (далі Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд звертає увагу, що аналогічні висновки викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду справи № 334/11778/13-а (адміністративне провадження № К/9901/12505/18), від 19 грудня 2018 року (яке набрало законної сили 19 грудня 2018 року).

Вирішуючи вимогу позивача щодо зарахування спірного страхового стажу, суд зазначає наступне.

Комісією при ГУ ПФУ, щодо позивача прийнято рішення від 20 червня 2019 року №57/1137 про зарахування до пільгового стажу, що дає право па призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 періодів роботи календарно з 26.04.1985 року по 31.12.1988 року на посаді варильника бітуму та варильника асфальтної маси, з 01.01,1990 року по 31.12.1991 року на посаді варильника асфальтної маси та варильника асфальтобетонної суміші: за фактичною тривалістю з 01.01.1992 року по 21.08.1992 року на посаді варильника асфальтобетонної суміші, до запровадження порядку проведення атестації робочих місць, а саме 6 років 03 місяці 22 дні і оскільки позивачем не надано наказ про проведення атестації, як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, тому з 22.08.1992 року, де позивач продовжував працювати на тій же посаді по 05.04.1996 року, комісією не було зараховано вказаний період до пільгового стажу. Також не було зараховано до пільгового стажу і повністю 1989 рік, так як згідно архівної довідки від 02.10.2018 року №232/24 (а.с. 23) по ОСОБА_1 відсутній запис про нараховану заробітну плату.

Згідно оглянутих судом записів у трудовій книжці серія НОМЕР_1 , архівного витягу № 233/24 від 02.10.2018 року, наказу по Володимир-Волинській МПМК-1 № 39 від 25.04.1985 року та наказу по Володимир-Волинському управлінні «Райагрошляхбуд» об`єднання «Волиньагрошляхбуд» № 12-о від 12.04.1996 року ОСОБА_1 працював спочатку варильником бітуму, після цього варильником асфальтної маси 5 розряду, а потім варильником асфальтобетонної суміші з 26 квітня 1985 року по 5 квітня 1996 року.

Згідно архівних довідок № 232/24 від 02.10.2018 року, № 233/24 від 02.10.2018 року та №234/24 від 03.10.2018 року повна зайнятість позивача підтверджується на підставі наказів з особового складу, особових рахунків за 1984-1990 роки та 1991-1996 роки, заробітна плата за 1988- 2000 роки.

Праця на посаді «асфальтобетонники-варильники» згідно постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 - список № 2, розділ XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів» - є роботою з шкідливими та важкими умовами праці.

Згідно наказу № 39-л від 26.04.1985 року по Володимир-Волинській МПМК-1 ОСОБА_1 переведено на посаду варильником асфальтної маси 5 розряду, наказом № 2-л від 01.04.1986 року переведено на посаду «варильник асфальтної маси», згідно наказу № 54-о від 07.06.1991 року мені було присвоєно шостий розряд варильника асфальтобетонної маси.

Відповідно до п. 3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731 Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно, архівної довідки трудового архіву м. Володимира-Волинського № 93/24 від 21.05.2019 року з наказу № 12 від 16.02.1995 року по Володимир- Волинському управлінню «Райагрошляхбуд» об`єднання «Волиньагрошляхбуд» з 16 лютого 1995 року управління «Райагрошляхбуд» перейменовано на колективне підприємство «Райагрошляхбуд».

Також, відповідно до довідки від 31.05.2019 року № 03.3-04/34-19 виданої Головним управлінням статистики у Волинській області, 06.03.2003 року було проведено ліквідацію колективного підприємства «Райагрошляхбуд» за рішенням арбітражного суду. Таким чином як встановлено судом, можливості витребувати документи про переатестацію робочого місця з колективного підприємства «Райагрошляхбуд» немає, так як їх не було передано до архіву, а на даний момент підприємство є ліквідованим. Отримати довідку, що підтверджує пільговий характер роботи на вище зазначеному підприємстві не надається можливим з причини ліквідації підприємства.

Водночас необхідність подачі до пенсійних органів довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії виникає згідно з Порядком № 637, зокрема у випадку коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Проте відомостями трудової книжки та архівними довідками підтверджено те, що позивач працював у Володимир-Волинській МПМК-1, яке перейменоване у Володимир-Волинське управління «Райагрошляхбуд» об`єднання «Волиньагрошляхбуд», яке відповідно у колективне підприємство «Райагрошляхбуд» у періоди: з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року - на посаді варильником бітуму, після цього варильником асфальтної маси 5 розряду, а потім варильником асфальтобетонної суміші.

Оскільки підприємство, де працював ОСОБА_1 ліквідоване, тому підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2 розглядалося Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, якою прийнято рішення від 20 червня 2019 року №57/1137.

Також, зокрема, дані обставини підтверджені допитаними в судовому засіданні в якості свідків показами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які знали позивача по спільній роботі.

Так, в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили, що ОСОБА_1 з 1985 року по 1996 рік працював на посаді варильником бітуму, після цього варильником асфальтної маси, а потім варильником асфальтобетонної суміші в Володимир-Волинській МПМК-1, яке перейменоване у Володимир-Волинське управління «Райагрошляхбуд» об`єднання «Волиньагрошляхбуд», а те відповідно у колективне підприємство «Райагрошляхбуд». При цьому зазначили, що вони теж на даному підприємстві працювали в період роботи позивача. Підтвердили, що повністю за 1989 рік відомості про зарплату по всіх працівниках до трудового архіву не зберігання не потрапили, тому така ситуація за цей рік і по інших працівниках, хоча підприємство працювало в повному обсязі, як і люди. Такі покази свідків повністю підтверджуються і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

За таких обставин, період роботи позивача на посаді варильником бітуму, після цього варильником асфальтної маси 5 розряду, а потім варильником асфальтобетонної суміші в Володимир-Волинській МПМК-1, яке перейменоване у Володимир-Волинське управління «Райагрошляхбуд» об`єднання «Волиньагрошляхбуд», а те відповідно у колективне підприємство «Райагрошляхбуд» з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року є періодом, який включається до спеціального стажу та підлягає зарахуванню до пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років.

Щодо необхідності проведення атестації робочого місця, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

З наведених норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць виник після 21 серпня 1992 року, його проведення покладено на керівників підприємств і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Суд вважає, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Таким чином, позивач не може нести тягар неналежного виконання обов`язку проведення атестації робочих місць своїм роботодавцем, а несвоєчасне проведення атестації не бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу зазначеного судом періоду роботи до спеціального трудового стажу.

В даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, підтвердженого належними доказами, лише у зв`язку з не наданням документів на підтвердження проведення колективним підприємством «Райагрошляхбуд» атестації робочих місць, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг вплинути.

Такий же висновок викладено Верховним Судом України, зокрема, у постанові 16.09.2014 у справі №21-307а14 та Верховним Судом, у постановах від 12.07.2019 у справі №348/2182/16-а та в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 року № 0940/2496/18.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права («Brumarescu v. Romania» № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку («Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova» № 45701/99).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправними діями ГУ ПФУ, які полягають у не призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підтвердив свій спеціальний трудовий стаж на пільгових умовах на посаді варильником бітуму, після цього варильником асфальтної маси 5 розряду, а потім варильником асфальтобетонної суміші в Володимир-Волинській МПМК-1, яке перейменоване у Володимир-Волинське управління «Райагрошляхбуд» об`єднання «Волиньагрошляхбуд», яке відповідно у колективне підприємство «Райагрошляхбуд» з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року, а тому відповідач безпідставно відмовив йому у зарахуванні даного періоду роботи до пільгового стажу.

Разом з тим у рішенні ГУ ПФУ від 17.07.2019 року відповідачем зазначено тривалість пільгового стажу ОСОБА_1 6 років 03 місяці 22 дні.

Отже, задовольнивши позовну вимогу про зарахування в трудовий пільговий стаж ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року та додавши наявний стаж, що дає право на пенсію, пільговий стаж позивача, що дає право на пенсію у сумі складає понад 10 років.

Як передбачено пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже при наявності пільгового стажу у ОСОБА_1 понад 10 років його пенсійний вік з врахуванням зниження буде становити 56 рік.

Згідно вимог частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 заявою про призначення пенсії звертався 09.07.2019 року, а тому саме з цієї дати позивачу повинна бути призначена пенсія.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відтак, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання протиправними та скасування рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 17 липня 2019 року №10028/02-39 та рішення ГУ ПФУ від 17.07.2019 року №10028/02-39 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи на посаді варильника асфальтобетонної суміші з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 липня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області підлягає до стягнення на користь позивача судовий розмір в розмірі 768,40 грн., сплачений відповідно до квитанції від 10.09.2019 року №15.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20.06.2019 року №57/1137.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.07.2019 року №10028/02-39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи на посаді варильника асфальтобетонної суміші з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року та з 22.08.1992 року по 05.04.1996 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 липня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич

Повне рішення суду складено 20.11.2019 року.