Справа № 420/2059/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2019 року

Київ

справа №420/2059/19

адміністративне провадження №К/9901/31413/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів -Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 в справі №420/2059/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дії та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

13 листопада 2019 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Суд зазначає, що предметом справи №420/2059/19 є рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 19.01.2018 №320666 про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з перебуванням іноземця на території України.

У розумінні пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України є справами незначної складності.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону встановлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, судові рішення у справах, пов`язаних із перебуванням іноземців або осіб без громадянства на території України, можуть бути оскаржені в касаційному порядку виключно за наявності умов, визначених у пунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначає, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики з огляду на те, що у справах про визначення протиправною бездіяльності при обміні посвідки на постійне проживання відсутня будь-яка судова практика Касаційного адміністративного суду.

Оцінивши доводи скаржника та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, Суд уважає, що посилання скаржника на положення підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки відповідачем не наведено прикладів того, що у зазначеній справі правові питання вирішені не так, як в інших схожих випадках, що давало б суду касаційної інстанції підстави для висновку про можливий вплив результатів розгляду цієї касаційної скарги на формування єдиної правозастосовчої практики.

Аналіз доводів касаційної скарги, у сукупності з установленими в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи, не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку умов, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви №17160/06 та №35548/06).

За такого правового регулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 в справі №420/2059/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дії та скасування рішення.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: С.А. Уханенко

Н.В. Шевцова