Справа № 522/19687/19
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/956/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

за участю адвоката Поливаної А.С.,

перекладачів Дагер Салех Мухамед, Саід Сугеб Ібрагім,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Сирії ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2019 року о 17 годині 42 хвилини до суду надійшов позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Сирії ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Мотивують вимоги тим, що громадянин Сирії ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Рішенням Приморського РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області від 01 листопада 2019 року, відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 10.11.2019 року включно. Відповідач не виконав зазначене рішення та до теперішнього часу незаконно перебуває на території України.

Ухвалою від 19 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи на 20 листопада 2019 року, зазначено про необхідність забезпечення перекладача та адвоката.

В судовому засіданні представник позивача підтримала поданий адміністративний позов та наполягала на його задоволенні в повному обсязі.

ОСОБА_1 за участю перекладача та його представник адвокат Поливана А.С. заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що громадянин Сирії ОСОБА_1 звернувся до компетентних органів про отримання статусу біженця в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки на території Сирії відбуваються воєнні дії та в зв`язку з чим, йому загрожує небезпека, про що в судовому засіданні надали відповідну заяву, проте без нотаріального посвідчення перекладу за браком часу. ОСОБА_1 надав засвідчену копію паспорту з перекладом та повідомив суд, що оригінал паспорту він загубив. Зазначає, що з травня 2019 року проживає в м. Одесі, в квартирі яку надав друг для проживання по АДРЕСА_1, влаштувався на роботу вантажником. Про прийняте рішення про його видворення відповідачу не було відомо, оскільки як стало в ході розгляду справи він розписався в цьому документі, але його переклад йому не надавали. Перекладач також був відсутній при наданні до підпису рішення № 100 про примусове повернення в країну походження. В результаті чого відповідач не був обізнаний, що відносно нього прийняті рішення щодо порушення терміну перебування на території України. При цьому, дізнавшись про те, що проти нього винесені такі рішення, він має намір їх оскаржувати. Також за відсутності перекладача не було можливості подати звернення про надання статусу біженця.

Суд, дослідивши доводи учасників справи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилитиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 01.11.2019 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено та затримано громадянина Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні.

Співробітниками Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області виявлено, що громадянин Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на території України без документів, а також порушує правила перебування іноземних громадян на території України, так як не виїхав в термін, визначений законодавством й перевищив термін перебування на території України.

За порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, 01.11.2019 року стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 000993 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.11.2019 року ПН МОД № 000996 був притягнутий до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу.

01.11.2019 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області було прийняте рішення № 100 про примусове повернення в країну походження іноземця громадянина Сирії ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.11.2019 року без заборони в`їзду.

Позивач стверджує, що у визначений термін громадянин Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи. Відповідач проживає на території України без реєстрації та документів на право проживання в Україні, не виїхав з України після закінчення терміну перебування в Україні.

Суду надана розписка про отримання цього рішення відповідачем, яка складена українською мовою та не містить дати її отримання. Також розписка не містить відомості про переклад арабською мовою.

В ході судового розгляду суду не надані належні та допустимі докази того, що зазначене рішення про примусове повернення в країну походження іноземця було вручена відповідачу з забезпечення перекладу цього документа на мову, якою володіє іноземна особа.

Отже, твердження відповідача про незрозумілість цього рішення в зв`язку з відсутністю перекладу знайшли свого підтвердження.

Водночас, ГУ ДМС України в Одеській області просить затримати громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 19.05.2020 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

При цьому, в ході судового розгляду позивач на підтвердження ідентифікації надав копію паспорту громадянин Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з перекладом.

Отже, особа іноземної особи встановлена, тому фактично дану особу було ідентифіковано, а відтак і відсутні підстави для проведення його ідентифікації у подальшому.

Як зазначає відповідач в ході судового розгляду, що він склав звернення до уповноваженого органу щодо оформлення статусу біженця, однак в зв`язку з відсутністю перекладача не мав можливості подати заяву.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Отже, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Обов`язковість прийняття уповноваженим органом державної влади України рішення про примусове повернення має на меті, зокрема, надання особі, щодо якої таке рішення прийнято, строку та можливості добровільно залишити територію України.

Факт ухилення від виїзду після прийняття цього рішення може бути встановлено та підтверджено лише після закінчення строку, наданого іноземцю чи особі без громадянства.

Так, як встановлено в судовому засіданні рішення про примусове повернення в країну відповідача громадянина Сирії ОСОБА_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін до 10.11.2019 року дійсно було прийнято 01.11.2019 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області.

Проте, зазначені в судовому засіданні обставини не дають обґрунтованих підстав вважати, що Відповідач ухиляється від виконання рішення від 01.11.2019 року про примусове повернення в країну відповідача громадянина Сирії ОСОБА_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін до 10.11.2019 року без заборони в`їзду, оскільки вказане рішення не було доведено до Відповідача у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивачем не доведено саме факт ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Теза позивача про те, що на даний час громадянин Сирії ОСОБА_1 на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має, жодним чином не підтверджена та в судовому засіданні відповідачем спростована.

Крім того, позивачем не було перевірено наявності у спірних відносинах обставин, які б у відповідності до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VІ свідчили про необхідність повернення відповідача до країни походження: вчинення відповідачем дій, які б порушували законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суперечили інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, необхідність видворення відповідача для охорони здоров`я, захисту прав та законних інтересів громадян України.

Отже, позивачем не дотримано встановленого законодавством порядку видворення іноземців і осіб без громадянства з території України. За таких обставин, неможливо стверджувати про ухилення громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 від виїзду з України, а тому у суду немає правових підстав для примусового видворення зазначеної особи за межі України.

Разом з тим, як зазначалось вище, підстави вважати, що останній буде ухилятися від залишення території України, відсутні, а доказів, які б свідчили про наявність у громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 наміру перешкоджати процедурі видворення або здійснити втечу, не надано.

Нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України (п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як зазначає представник позивача в позовній заяві, ГУ ДМС України в Одеській області не зверталось з клопотанням про зобов`язання громадянина Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести заставу та з клопотанням про взяття даної особи на поруку підприємства, установи чи організації, в зв`язку з відсутністю механізму реалізації положень ст.289 КАС України при застосуванні до іноземця застави.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За змістом положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Суфі і Елмі проти Сполученого Королівства» (справи №8319/07 та №11449/07, рішення від 28.06.2011 року) Європейський суд з прав людини вказав, що повернення особи у ситуацію громадської війни може складати загрозу тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Аль-Хусін проти Боснії та Герцеговини» (справа №3727/08, рішення від 07.02.2012 року) суд визнає, що повернення особи в Сирію, враховуючи питання по суті при розгляді справ щодо статусу біженця, ситуацію з правами людини і те, що ситуація в країні погіршується з початку політичного протесту і громадських заворушень в березні 2011 року, призведе до порушення статті 3 Конвенції.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «S.K. проти Росії» (справа №52722/15, рішення від 13.02.2017 року) суд вирішив, що позивача не можна депортувати в Сирію, оскільки через військові дій в Сирії йому неможливо гарантувати безпеку, що було б порушенням статей 2 і 3 Конвенції.

В той же час, слід констатувати, що в Рекомендаціях УВКБ ООН з питань міжнародного захисту відносно осіб, які залишають Сирійську Арабську Республіку від листопада 2015 року зазначено, що оскільки стан справ в сфері безпеки і прав людини і гуманітарна ситуація в Сирії постійно погіршуються, а політичне рішення на даний момент відсутнє, УВКБ ООН визнає той факт, що уряди багатьох країн вжили заходів для того, щоб призупинити примусове повернення громадян або постійних жителів Сирії, в тому числі тих, кому було відмовлено в наданні притулку. Такі заходи повинні вживатися до подальших вказівок.

У світлі розвитку подій в Сирії, було б доцільно переглянути (якщо цього ще не було зроблено) рішення у справах сирійців і палестинців, які постійно проживали в Сирії, чиї клопотання про надання притулку в минулому були відхилені, щоб ті, хто в силу обставин, що змінилися має обґрунтовані причини звернутися про надання притулку як біженці «на місці» (sur place), могли розраховувати на належний розгляд справи, що в разі прийняття позитивного рішення дозволить їм користуватися захистом і правами, що випливають з визнання їх біженцями. Отже, існують обґрунтовані побоювання щодо можливості відповідача стати жертвою переслідувань в разі повернення до Сирії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про затримання громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 та поміщення його до пункту тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Керуючись ст.ст. 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Сирії ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П?ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 листопада 2019 року.

Суддя Л. М. Чернявська