Справа № 760/15954/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України ,про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Міністерства оборони України, у якому просить визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням третьої групи інвалідності пов`язаної з виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі по тексту Закон України № 2011-XІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві ( далі по тексту - постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975), та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням третьої групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закон України № 2011-XІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та помилково застосував норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року без змін виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач з листопада 1979 по грудень 1981 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, а в цей час з 02 листопада 1979 по 25 грудян 1981 приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан.
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністертсва оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26 лютого 2015 року № 659 встановлено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.
З 25 березня 2015 року у зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії, позивачу первинно було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК серії АВ № 0280864 від 05 травня 2015 року.
Після встановлення ІІІ групи інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, позивач подав відповідну заяву з документами до Міністерства оборони України для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Розглянувши подані документи відповідач направив їх на доопрацювання, мотивуючи це тим, що відсутні документи про причини та обставини поранення та контузії.
Не погоджуючись із такими діями Міністерства оборони України, позивач звернуся до суду із адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Міністерство оборони України зобов`язане прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги або про відмову в її виплаті. Натомість прийняття рішення про повернення матеріалів на дооформлення не відповідає вимогам закону.
Також суд першої інстанції зазначив, що визначення конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним і не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю за правомірністю тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Положеннями п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, яка набула чинності 01 січня 2014 року, передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
За змістом ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з моменту встановлення інвалідності. Як раніше зазначалося, ОСОБА_2 було вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у 2010 році, а ІІ групу інвалідності вперше встановлено у 2012 році.
Відтак, при вирішенні питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги слід керуватися Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок).
Натомість суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування до спірних правовідносинах Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, як такого, що діяв на день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, зазначена помилка не призвела до неправильного вирішення справи, адже порядки, що затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 та від 25 грудня 2013 року № 975, визначають однаковий обсяг повноважень Міністерства оборони України у правовідносинах, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги.
У відповідності до п. 3 Порядку особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Положеннями п. 7 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Отже, відповідно до п. 7 Порядку Міністерство оборони України за результатам розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги наділене повноваженнями прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні такої допомоги.
Натомість, документи позивача не були розглянуті Міністерством оборони України у встановленому законом порядку. Одне з рішень, передбачених п. 7 Порядку скаржником не приймалося.
Як раніше зазначалося, документи позивача були повернуті для дооформлення. Разом з тим повноваження Міністерства оборони України у цих правовідносинах обмежуються прийняттям рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що права позивача підлягали захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України та зобов`язання розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги і прийняти рішення відповідно до Порядку.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач обґрунтував свої вимоги тим, що позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги, адже не надав доказів на підтвердження того, що інвалідність настала під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.
Разом з тим, питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги судом першої інстанції не вирішувалося. Предметом дослідження був обсяг повноважень Міністерства оборони України, а підставою для задоволення позову прийняття рішення, яке не передбачене законом.
Відповідно, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги не стосуються предмету апеляційного перегляду, не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма
Н.В. Безименна