Справа № 120/2363/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 листопада 2019 р. Справа № 120/2363/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.,

представника позивача: Волошенюк О.В.,

представника відповідача: Чайки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" (далі позивач, ТОВ-підприємство "Авіс") з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі відповідач, ДПС України) про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 29 березня 2016 року і до 14 квітня 2016 року включно отримав від відповідача відмови в реєстрації податкових накладних. Не погоджуючись з діями податкового органу щодо відмови у реєстрації податкових накладних звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 24.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 13.08.2019. Також даною ухвалою поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом та встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 13.08.2019 за клопотанням представників сторін відкладено підготовче судове засідання на 18.09.2019.

На виконання вимог ухвали від 24.07.2019 представником відповідачів через канцелярію суду 29.08.2019 за вх. №44138 подано відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначив, що згідно даних ІС Податковий блок, Єдиного реєстру податкових накладних встановлено порушення ТОВ-підприємством "Авіс" термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, діючого на дату вчинення порушення. Перелік податкових накладних, зареєстрованих з порушенням термінів реєстрації наведений в акті №21678/50-01/13304871від 03.09.2018 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. На дату вчинення порушення (з 01.03.2016 по 15.04.2016) ТОВ - підприємство "Авіс" перебувало на обліку в Офісі великих платників податків ДФС та з 01.01.2017 переведено на облік до ГУ ДФС у Вінницькій області.

13.04.2016 позивач звернувся до ДФС України з листом №351 та до Межрегіонального Головного управління ДФС- ЦО з обслуговування великих платників з листом №352. Межрегіональне Головне управління ДФС- ЦО з обслуговування великих платників листом від 19.04.2016 за №8581/10/28-10-08-03-20 повідомлено, що питання щодо коректної роботи Системи електронного адміністрування ПДВ належить до компетенції ДФС України та станом на поточну дату (19.04.2016) договір про визнання електронних документів підприємства діючий та податкові накладні приймаються без перешкод.

Також, ДФС України листом від 25.04.2016 за №9232/6/99-99-11-02-01-15 повідомлено підприємство про переадресацію звернення №351 від 13.04.2016 до Межрегіонального Головного управління ДФС- ЦО з обслуговування великих платників.

Межрегіональне Головне управління ДФС- ЦО з обслуговування великих платників листом від 06.05.2016 за №10452/10/28-10-08-30-20 повідомлено, що питання щодо коректної роботи Системи електронного адміністрування ПДВ належить до компетенції ДФС України та станом на 29.04.2016 ТОВ- підприємство Авіс несвоєчасно зареєстровано в ЄРПН 1861 податкову накладну, граничний термін реєстрації яких припадає на період з 29.03.2016 по 13.04.2016 на загальну суму ПДВ 2470849,62 грн. (з них 289 податкових накладних підлягають наданню покупцям - платникам ПДВ на загальну суму ПДВ 2033423,78 грн.) В листі відмічено, що штрафна санкція буде застосована в ході камеральної перевірки. 27.06.2018 до Офісу великих платників податків ДФС Вінницьким управління ГУ ДФС у Вінницькій області було направлено лист №2778/7/02-32-50-01 щодо причин незастосування штрафних санкцій, складених підприємством у березні 2016 року та зареєстрованих 15.04.2016.

Згідно отриманої відповіді №2390/7/28-10-41-02-11 від 03.07.2018 (вх. №13038/7/02-32 від 03.07.2018) граничний термін застосування до підприємства штрафної санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних - 14.04.2019.

В підготовчому судовому засіданні 18.09.2019, з метою надання позивачу часу для подання додаткових доказів, судом оголошено перерву до 02.10.2019.

Також, за клопотанням сторони позивача підготовче судове засідання призначене на 02.10.2019 відкладено до 21.10.2019.

04.10.2019 стороною позивача через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій, окрім мотивів наведених у позовній заяві вказано, що відповідні податкові накладні, які не були зареєстровані відповідачем в період з 01.03.2016 по 15.04.2016, були сформовані й направлені позивачем на реєстрацію в межах строків, встановлених законодавством, що підтверджується отриманими позивачем від податкового органу квитанціями в електронній формі, у яких містяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування.

Крім того представник позивача підкреслив, що відповідач не зазначав причини не прийняття на реєстрацію податкових накладних, а лише рекомендував звернутися до ДПІ за місцем реєстрації для з`ясування причин помилки. Позивач направляв декілька разів листи і на адресу Міжрегіонального ГУ ДФС - ЦО з ОВП, за місцем своєї реєстрації на той час, і на адресу відповідача про безпідставність припинення реєстрації, вимогу її поновити, проте обґрунтованих пояснень не отримав.

Ухвалою від 21.10.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, замінено первинного відповідача Державну фіскальну службу України на її правонаступника Державну податкову службу України, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 13.11.2019.

У судовому засіданні 13.11.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши про правомірність вчинених контролюючим органом дій.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 13.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" 21.07.1998 було зареєстроване Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, свідоцтво про державну реєстрацію від 21.07.1998 за №0000575 (Серія А00 №142599), як платник податку на додану вартість.

Основним видом економічної діяльності підприємства є КВЕД 10.41 є виробництво олії та тваринних жирів.

В період з 29.03.2016 по 14.04.2016 позивач до податкового органу направив на реєстрацію більше двох тисяч податкових накладних, на кожну з яких отримував від відповідача Квитанції № 1 про те, що «Документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України. Документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: Документ не може бути прийнятий: - Зверніться до ДПІ за місцем реєстрації для з`ясування причин помилки».

Також, судом встановлено, що 31.08.2018 головними державними ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Вінницького управління ГУ ДФС у Вінницькій області Неспляк Ю.Д., на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.1 п.75.1 ст.75 та відповідно до ст. 76 ПК України, проведено камеральну перевірку з питання дотримання ТОВ-підприємством "Авіс" термінів реєстрації вищезазначених податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, визначені п. 201.10 ст. 201 ПК України, що тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість штрафу.

Результати перевірки знайшли своє відображення в Акті камеральної перевірки №21678/50-01/13304871 від 03.09.2018.

Не погоджуючись із висновками, зазначеними в Акті перевірки і в обґрунтування своєї позиції, позивач направив на адресу відповідача заперечення № 505 від 13.09.2018.

27.09.2019 позивач отримав від відповідача лист від 25.09.2018 № 10426/10/02-32-50-05 «Про розгляд заперечення», в якому зазначено, що висновки Акту № 21678/50-01/13304871 від 03.09.2018 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН ТОВ - підприємство «ABIC» залишено без змін, а заперечення платника без задоволення.

В подальшому, 04.10.2018 засобами поштового зв`язку позивач отримав від відповідача податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 28.09.2018 за № , яким товариству визначено податкові зобов`язання.

Позивач не погодився із даним ППР й відповідно до пункту 56.2. статті 56 ПК України направив на адресу ДФС України Скаргу № 572 від 16.10.2018.

08.11.2018 позивач отримав від ДФС України рішення № 361/6/99-99-11-03-01-25 від 06.11.2018 про продовження строку розгляду справи до 16.12.2018.

11.12.2018 позивач отримав від ДФС України рішення № 39736/6/99-99-11-06-01-25 від 07.12.2018 про результати розгляду скарги, яким оскаржуване ППР залишено без змін.

За наведених обставин, вважаючи, вчинені в період з 01.03.2016 по 15.04.2016, дії відповідача щодо відмови в реєстрації податкових накладних протиправними та такими, що зумовили настання для товариства негативних наслідків у вигляді визначення податковим органом податкових зобов`язань (податкове повідомлення-рішення від 28.09.2018 за №, винесене на підставі Акту перевірки № 21678/50-01/13304871 від 03.09.2018) позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема, дата виписування податкової накладної.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в редакції закону від 01.02.2016, визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Вищезазначене свідчить про наявність у платника податків обов`язку скласти та зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, реєстрація податкової накладної має бути здійснена не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

В свою чергу, на податковий орган покладено обов`язок щодо перевірки надісланих податкових накладних та/або розрахунків коригування на відповідність вимогам пункту 201.1 статті 201 та/або пункту 192.1 статті 192 ПК України.

На час вчинення відповідачем оскаржуваних дій механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі, був встановлений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010, в редакції від 01.02.2015 (далі - Порядок №1246).

Згідно абз. 2 п. 1 Порядку №1246 подання податкової накладної та/або розрахунку коригування ДФС в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку №1246 причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 201.10 ПК України можна дійти висновку, що у випадку встановлення наведених у п. 9 Порядку №1246 обставин, податковий орган зобов`язаний протягом операційного дня платнику податків, що подав відповідну податкову накладну (продавцю/покупцю) надіслати квитанцію в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття її в електронному вигляді із обов`язковим зазначенням причин, що спричинили прийняття відповідної квитанції.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ-підприємство "Авіс" в період з 01.03.2016 по 14.04.2016 у визначені законодавством строки було надіслано відповідачу податкові накладні для їх реєстрації в ЄРПН, однак їх реєстрація була припинена та надано товариству Квитанції № 1 в яких зазначено: «Документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України. Документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: Документ не може бути прийнятий: - Зверніться до ДПІ за місцем реєстрації для з`ясування причин помилки».

В судовому засіданні представник позивача звернув увагу суду на те, що отримані від відповідача квитанції № 1 не містять відомостей про причини не прийняття податкових накладних, як то передбачено ст. 201.10 ПК України, а лише вказують на необхідність звернутись до ДПІ за місцем реєстрації для з`ясування причин помилки.

Разом з тим, з огляду на зазначену у Квитанціях №1 інформацію, зокрема, щодо необхідності звернення до ДПІ за місцем реєстрації, позивач направив на адресу відповідача та Межрегіонального ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП листи від 30.03.2016, від 04.04.2016 та від 13.04.2016 з повідомленням про ситуацію, що склалася та проханням повідомити причину її виникнення (том 1 а.с. 16-14, 29-36).

У відповідь на подані звернення, ДФС України повідомила позивачу про необхідність звернення з окресленими у листах питанням до Межрегіонального ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП (том 1 а.с. 37). Також, Межрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП листом від 19.04.2016 повідомило позивача, що питання щодо коректної роботи ЄРПН належить до компетенції Державної фіскальної служби України (том 1 а.с. 48). Крім того, ДФС України листом від 25.04.2016 повідомило товариство, що їх звернення від 13.04.2016 направлено до Межрегіонального ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП для розгляду та надання відповіді згідно з вимогами чинного законодавства (том 1 а.с. 49).

В контексті вищенаведеного суд враховує, що в ході судового розгляду справи представник податкового органу також не зміг пояснити причин, з яких подані позивачем в період з 01.03.2016 по 14.04.2016 податкові накладні не були прийняті до реєстрації.

Однак, як вбачається з приписів ст. 201.10 ПК України, неприйняття контролюючим органом податкових накладних, вимагає від останнього обов`язкового зазначення в сформованій за наслідком розгляду відповідної податкової накладної на відповідність вимогам до податкових накладних причин, за як суб`єкт владних повноважень не приймає відповідну податкову накладну та/або розрахунок коригування.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що відповідач, як суб`єктом владних повноважень під час реалізації владних управлінських функцій, не дотримано одного з обов`язкових складових принципу верховенства - правової визначеності, оскільки у квитанціях №1, наданих позивачу за результатом розгляду поданих ним податкових накладних у період з 01.03.2016 по 14.04.2016, контролюючий орган не навів чітких причин не прийняття податкових накладних та/або розрахунку коригування до реєстрації. Також, відповідачем не було зазначено жодних відомостей про виявлені факти за наслідком опрацьованої податковим органом податкової інформації, вказівок на виявлені недостовірні дані, на конкретну декларацію, в якій виявлена така недостовірність.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Надаючи оцінку письмовим доказам, суд наголошує, що на підставі п.2 ч.3 ст.134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно договору про надання правничої допомоги від 03 червня 2019 року вбачається, що предметом даного договору є надання клієнту (ТОВ - підприємство "Авіс") Адвокатом Волошенюк О.В. правової допомоги в обсязі, необхідному для досягнення позитивного результату.

Відповідно до п. 3.1. вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором становить 5000,00 грн., в якості попередньої оплати шляхом видачі коштів з каси Крієнта із зазначенням відповідного призначення платежу.

Також, до суду надано видатковий касовий ордер від 03.06.2019 на суму 5000,00 грн. виданий нна оплату послуг адвоката Волошенюк О.В. за договором №К-12 від 03.06.2019.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу за договором, роботу здійснену адвокатом в межах даного позову, обумовлений сторонами (позивачем та адвокатом) розмір гонорару відповідає складності справи та є розумним в межах сьогодення.

Крім того, суд наголошує, що відповідачем у відзиві на позов будь-яких заперечень щодо спростування заявленого розміру витрат на правничу допомогу не надавалось.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення задоволення заяви про стягнення на користь позивача сплаченого за звернення до суду з даним позовом судового збору в розмірі 1921,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмір 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо припинення реєстрації податкових накладних товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" у період з 29 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" судові витрати в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) (судовий збір, що був сплачений згідно платіжного доручення №5094 від 30.05.2019) та витрати на правову допомогу в розмір 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень оо коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" (вул. Пирогова, 150, м. Вінниця, 21037, )

Державна фіскальна служба України (вул. Львівська площа, 8, м. Київ, 04655, )

Державна податкова служба України (вул. Львівська площа, 8, м. Київ, 04655, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 22.11.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна