Справа № 826/10155/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІН ХОЛДИНГ ГРУП» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІН ХОЛДИНГ ГРУП» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Київська фінансова група» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг Полісся» звернулось до суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Київська фінансова група» про:

- визнання протиправним та скасування рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 29.03.2018 № 179 «Про зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПрАТ « «Агрохолдинг Полісся»;

- зобов`язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку негайно відновити внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів ПрАТ «ФК «Агрохолдинг Полісся».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а при розгляді справи не враховано всіх доводів позивача та не дано оцінки відповідним посиланням на норми закону у взаємозв`язку з обставинами справи. Крім того, наголошено на тому, що суд першої інстанції недостатньо дослідив обставини, в межах якого саме законодавства діяв відповідач та дійшов помилкового висновку, що спірне рішення прийняте у межах повноважень, передбачених Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21 березня 2018 року у рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142, внесеному до ЄРДР, начальником третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних справ у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України Яковлєвим С.О. винесено постанову, якою зобов`язано Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) прийняти рішення про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів щодо цінних паперів ПрАТ «ФК «Агрохолдинг Полісся».

29 березня 2018 року на виконання зазначеної постанови Комісією прийнято рішення № 179 «Про зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПрАТ «ФК «Агрохолдинг Полісся», відповідно до якого з 30 березня 2018 року зупинено внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів щодо цінних паперів, емітованих ПрАТ «ФК «Агрохолдинг Полісся», які є власністю ТОВ «Агрохолдинг Полісся».

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням Комісії, вважаючи його такими, що прийняте із порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржуване рішення від 29 березня 2018 року № 179 Комісією прийняте на виконання обов`язкової постанови слідчого, є законним та прийнятим у межах повноважень, зокрема, враховуючи наявність у Комісії права зупиняти внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента з метою захисту інтересів держави та інвесторів.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється з метою, зокрема створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства; гарантування прав власності на цінні папери; захисту прав учасників фондового ринку; контролю за прозорістю та відкритістю ринку цінних паперів.

Відповідно до статті 3 Закону державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється у таких формах: прийняття актів законодавства з питань діяльності учасників ринку цінних паперів; регулювання випуску та обігу цінних паперів, прав та обов`язків учасників ринку цінних паперів; видача ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів та забезпечення контролю за такою діяльністю; заборона та зупинення на певний термін (до одного року) професійної діяльності на ринку цінних паперів у разі відсутності ліцензії на цю діяльність та притягнення до відповідальності за здійснення такої діяльності згідно з чинним законодавством; реєстрація випусків (емісій) цінних паперів та інформації про випуск (емісію) цінних паперів; контроль за дотриманням емітентами порядку реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів, умов продажу (розміщення) цінних паперів, передбачених такою інформацією; створення системи захисту прав інвесторів і контролю за дотриманням цих прав емітентами цінних паперів та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів; контроль за достовірністю інформації, що надається емітентами та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, контролюючим органам; встановлення правил і стандартів здійснення операцій на ринку цінних паперів та контролю за їх дотриманням; пруденційний нагляд за професійними учасниками фондового ринку в межах діяльності, яка провадиться таким учасником на підставі виданої Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку ліцензії; контроль за системами ціноутворення на ринку цінних паперів; контроль за діяльністю осіб, які обслуговують випуск та обіг цінних паперів; проведення інших заходів щодо державного регулювання і контролю за випуском та обігом цінних паперів.

Стаття 7 Закону визначає, що основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є, у тому числі: захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень.

Колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги звертає увагу на те, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право для захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери зупиняти на підставі рішення Комісії внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника на строк до усунення порушень, що стали підставою для прийняття такого рішення (пункт 30 статті 8 Закону).

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що комісія є органом, що здійснює державне регулювання ринку цінних паперів, та органом, уповноваженим приймати рішення щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку, зокрема, для захисту інтересів держави та інвесторів.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Стаття 110 КПК України визначає види процесуальних рішень. Згідно з положеннями частини третьої цієї статті рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Імперативними приписами ч. 7 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Відтак, слідчий як суб`єкт досудового розслідування у кримінальному провадженні наділений спеціальними державно-владними повноваженнями, та під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у формі постанов, які є обов`язковими для виконання особами, прав та інтересів яких вони стосуються, а також органами державної влади та місцевого самоврядування, яким вони адресовані.

Так, 21.03.2018 начальником третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних справ у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України Яковлєвим С.О. винесено постанову, якою зобов`язано Комісію прийняти рішення про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів щодо цінних паперів ПрАТ «ФК «Агрохолдінг Полісся», що, в свою чергу, зумовило появу обов`язку Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо прийняття оскаржуваного рішення від 29.03.2018 № 179 «Про зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПрАТ «ФК «Агрохолдинг Полісся».

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що нормами законодавства не передбачено обов`язок Комісії щодо проведення перевірки відомостей, які містяться у постановах слідчого, а також не передбачено проведення перевірок юридичних осіб з метою перевірки відомостей, які зазначаються у постановах слідчого.

Зі змісту вище вказаних норм можливо дійти висновку, що постанова слідчого є обов`язковою для виконання, але може бути оскаржена до слідчого судді, якщо особа вважає її незаконною. За результатами розгляду скарги на постанову слідчого постановляється ухвала слідчого судді, зокрема, про скасування рішення слідчого або про відмову у задоволенні скарги.

Питання щодо перевірки на предмет законності постанови слідчого, наслідком чого є скасування рішення слідчого або про відмову у задоволенні скарги, не може бути вирішено в рамках адміністративної справи, оскільки віднесено до кримінального судочинства.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо визнання незаконною та скасування постанови слідчого у порядку кримінального судочинства, а тому така постанова слідчого підлягала обов`язковому виконанню Нацкомісією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо обов`язку встановлення факту допущення правопорушення певним власником, позаяк пункт 30 статті 8 Закону не пов`язує право зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів із процедурою застосування санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів.

Судом першої інстанції обгрунтовано спростовано доводи позивача щодо втручання Комісією у право на розпорядження власним майном у вигляді акцій, оскільки оскаржуване рішення Комісії від 29 березня 2018 року № 179 прийняте щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, а не щодо зупинення обігу цінних паперів, емітованих ПрАТ «ФК «Агрохолдинг Полісся».

Суд апеляційної інстанції також вказує на аналогічні правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.08.2019 у справі № 826/2212/17, правовідносини якої є подібними до спірних.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій та рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у даній справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, вказавши, що оскаржуване рішення Комісії від 29 березня 2018 року № 179 є таким, що прийняте на підставі та у межах повноважень, передбачених Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІН ХОЛДИНГ ГРУП» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук