Справа № 824/493/16-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року

Київ

справа № 824/493/16-а

адміністративне провадження № К/9901/11734/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуЧернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області
на постановуЧернівецького окружного адміністративного суду від 03.10.2016 (суддя - Левицький В.К.)
та ухвалуВінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 (колегія у складі суддів: Біла Л.М., Гонтарук В.М., Граб Л.С.)
у справі № 824/493/16-а
за позовом14 державної пожежно-рятувальної частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області
доГлибоцького відділення Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області
провизнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

14 державна пожежно-рятувальна частина Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області (далі - ДСУ) звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Глибоцького відділення Чернівецької ОДПІ Головного управління ДФС України у Чернівецькій області (далі - ОДПІ) від 11.07.2016 № «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску».

В обґрунтування позову позивач вказував, що ним щомісячно у період з липня по листопад 2015 року своєчасно (до 20 числа місяця наступного за звітним) і в повному обсязі здійснювалося відрахування на сплату єдиного соціального внеску до Державного бюджету України, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, відтак немає правових підстав для винесення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. У зв`язку із цим, оскаржуване рішення є надуманим, протиправним (незаконним) та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.10.2016, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ОДПІ від 11.07.2016 № «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску».

Рішення судів мотивовані тим, що позивачем у встановлені строки здійснено оплату єдиного внеску на єдиний казначейський рахунок, відповідно будь-яких порушень ним допущено не було, оскільки відсутні негативні наслідки у вигляді недоотриманих коштів. Помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату (несвоєчасну сплату) ним необхідної суми єдиного внеску у визначений строк та, як наслідок, для застосування штрафних санкцій та пені.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати у задоволені позову відмовити. Вказується, що суди розглядаючи дану справу, не здійснили належної оцінки тій обставині, що помилкова сплата єдиного внеску на інший рахунок вважається недоїмкою до отримання заяви платника про перерахування вказаного платежу на відповідний рахунок.

В письмових запереченнях на дану касаційну скаргу, які надійшли ще до Вищого адміністративного суду України поставлено питання про залишення її без задоволення, а оскаржуваних нею рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до ОДПІ подавалися звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів.

У зв`язку із чим, позивачем щомісячно у період з липня по листопад 2015 року своєчасно (до 20 числа місяця наступного за звітним) і в повному обсязі здійснювалося відрахування на сплату єдиного соціального внеску до Державного бюджету України, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями з відмітками територіального органу Державної Казначейської служби України в Глибоцькому районі.

17.11.2015 позивач звернувся із листом до ДПІ у Глибоцькому районі, в якому просив перекинути помилково сплачені кошти по ЄСВ з коду платежу 7101 на 7102 в сумі 42045,43 грн.

За результатами розгляду вказаного листа, 20.11.2015 відповідачем здійснено перерахування коштів з коду класифікації доходів бюджету 71010000 (єдиний внесок, нарахований на суми заробітної плати за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) на код класифікації доходів бюджету 71020000 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців) в сумі 42045,43 грн. згідно платіжного доручення № 53024264 від 20.11.2015.

За наслідками чого, 11.09.2016 відповідачем винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 11199,88 грн. та нараховано пеню в сумі 3092,69 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду, який відновив порушені права позивача, з підстав названих в цій постанові, з чим погоджується Верховний Суд, з огляду на наступне.

Оцінюючи спірні правовідносини судами попередніх інстанцій здійснено системний аналіз Преамбули та положень пункту 2 частини першої статті 1, пункту 1 частини першої статті 4, пункту 1 частини другої статті 6, частин п`ятої, сьомої, восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464, за яким виходячи із буквального тлумачення наведених норм суди дійшли до висновку про те, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Нарахований за календарний місяць єдиний внесок сплачується не пізніше 20 числа наступного місяця.

Платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачою зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

За змістом пункту 1 частини десятої статті 9 вищезазначеного Закону днем сплати єдиного внеску, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів, вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Юридична відповідальність за вчинення вказаного порушення вимог законодавства встановлена пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка полягає у застосуванні органом доходів і зборів до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафу у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частин десятої та тринадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Суд визнає, що як при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів, так і при сплаті єдиного внеску застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів та коштів соціального страхування. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина перша статті 43 Бюджетного кодексу України).

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій вірно встановили ті обставини, що позивачем своєчасно сплачений єдиний внесок за період з липня по листопад 2015 року, який зарахований на єдиний казначейський рахунок, але у платіжних дорученнях помилково зазначений інший код бюджетної класифікації.

Відтак, Суд визнає, що платник єдиного внеску, - позивач, вчинив дії, спрямовані на перерахування суми зобов`язання. Помилкове визначення під час сплати суми єдиного внеску коду бюджетної класифікації не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми зобов`язання у визначений Законом №2464 строк, а відтак i для висновку про наявність у податкового органу підстав для застосування штрафу та нарахування пені.

Вказана позиція узгоджується із раніше висловленою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 20.11.2018, справа №813/1909/16.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що позивач не допустив порушень вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що свідчить про протиправність прийняття спірного у даній справі рішення.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.10.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду