Справа № 201/5611/19 (2-а/201/317/2019)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 201/5611/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року (суддя Ткаченко Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папети Андрія Костянтиновича

третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1127497 від 05.05.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року позов задоволено частково. Постанову серії ЕАВ № 1127497 від 05.05.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, винесену лейтенантом поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папетою Андрієм Костянтиновичем скасовано. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не спростовано належними доказами факт встановленого правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що лейтенантом поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папетою А.К. 05 травня 2019 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1127497, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, здійснення стоянки транспортного засобу на паркувальному місці для інвалідів, чим порушено п. 8.4.ґ ПДР.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, про що на місці зупинки транспортного засобу було надано пояснення інспектору патрульної поліції. Зазначає, що був пасажиром вказаного транспортного засобу, водій якого здійснив вимушену стоянку у зв`язку з несправність автомобіля.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 05.05.2019 о 22:00 год. на вул. Набережна Перемоги, 3м у м. Дніпрі водій транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , здійснив стоянку авто на паркувальному місці для інваліда, не маючи інвалідності, чим порушив п. 8.4. ґ Правил дорожнього руху порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, та ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно з поясненнями позивача, останній не керував транспортним засобом, а був його пасажиром.

Проте суд апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних доводів позивача, адже під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав інспектору патрульної поліції посвідчення водія, щодо прийняття відносно нього постанови не заперечував, що також підтверджується змістом позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять будь-якого доказу вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, проти якого останній заперечує, вказуючи про вимушену зупинку транспортного засобу.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що сам факт винесення поліцейським постанови є належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки поняття доказів та критерії доказування у справах про адміністративне правопорушення визначені статтею 251 КУпАП, серед яких відсутній такий спосіб доказування, як пояснення посадової особи, яка винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також на місці складання постанови відповідач не перевірив причини зупинки транспортного засобу, не надав їм належну оцінку, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана обґрунтованою та правомірною.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року в адміністративній справі № 201/5611/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 19 листопада 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров