Справа № 936/878/19
Суддя: Вотьканич В. А.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 936/878/19

Провадження № 2-а/936/15/2019

15.11.2019 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Вотьканича В.А., з участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Кресяк А.М. ,

відповідач - головний державний виконавець Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Крижанівський Я.І.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП, Кресяк А.М. та Головного державного виконавця Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Крижанівського Ярослава Івановича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 року, визнання дій інспектора неправомірними і закриття провадження у справі, та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №60116041 від 19.09.2019 р. та про арешт майна боржника ВП № 60116041 від 19.09.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП, Кресяк А.М. та головного державного виконавця Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Крижанівського Я.І., про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 року, визнання дій інспектора неправомірними та закриття провадження у справі, та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №60116041 від 19.09.2019 р. та про арешт майна боржника ВП № 60116041 від 19.09.2019 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що 20.06.2019 року інспектором ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП, Кресяк А.М. було складено постанову серії ДПО 18 № 775461 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. У зазначеній постанові вказано, що 20.06.2019 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп 717 км. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажирів (групу дітей 12 років) за маршрутом "Пилипець-Мукачево" без погодження з органами Національної поліції ЗУ "Про дорожній рух", чим порушив ст.52-3 ЗУ «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, внаслідок чого, інспектором накладено адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

19.09.2019 р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Воловецького РУЮ Крижанівським Я.І. на підставі постанови про адміністративне правопорушення від 20.06.2019 р. відкрито виконавче провадження, згідно з яким на нього накладено штраф в розмірі 680 гривень. Крім цього, 19.09.2019 р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Воловецького РУЮ Крижанівським Я.І. винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 60116041, з метою забезпечення виконавчого документа шляхом звернення стягнення на все належне боржнику майно.

Позивач ОСОБА_1 з постановою інспектора не згідний, вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції не повно та не об`єктивно було з`ясовано фактичні обставини справи. Вважає, що для притягнення його до відповідальності не було підстав, оскільки факт порушення ним правил дорожнього руху не був належно зафіксований і не доведений, тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Крім цього, вважає, що постанови винесені головним державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно є незаконними. Враховуючи зазначене, просить суд позовні вимоги задовольнити та винести рішення, яким:

1) визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2019 року серії ДПО 18 № 775461 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП, а провадження в справі закрити;

2) скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60116041 від 19.09.2019 р. та про арешт майна боржника ВП № 60116041 від 19.09.2019 року винесені головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Воловецького РУЮ Крижанівським Я.І.

У судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В позовній заяві пояснив, що перевозив пасажирів, які є повнолітніми та знаходилися в автобусі разом з батьками, проте інспектор на його пояснення не реагував, в автобус не заходив, щоб переконатися в наведеному. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач Кресяк А.М. в судове засідання не з`явився та будь-яких пояснень не надав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відправленням рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 345. (а.с.22).

В судове засідання головний державний виконавець Крижанівський Я.І. не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відправленням рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою вручено особисто. (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд розглянув справу по суті на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 20.06.2019 року інспектором ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП, Кресяк А .М. щодо ОСОБА_1 було винесено постанову, згідно з якою на позивача було накладено штраф у розмірі 340,00 гривень за ч. 2 ст. 140 КУпАП. Із постанови вбачається, що 20.06.2019 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп 717 км. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажирів (групу дітей 12 років) за маршрутом "Пилипець-Мукачево" без погодження з органами Національної поліції ЗУ "Про дорожній рух", чим порушив ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух".

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Статтею 52-3 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить, зокрема погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

У відповідності з ч.2 статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до ч.2 ст.140 КУпАП, порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що постанова серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 року, не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Встановлено, що в оскаржуваній постанові серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 у розділі 8 «До постанови додаються», інспектором Кресяк А.М. ніяких відомостей не зазначено, що вказує на відсутність жодних доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Суду не надано доказів, що позивач ОСОБА_1 перевозив неповнолітніх пасажирів та працює незаконно, без отримання відповідних документів та погоджень, за відсутності яких повинен нести адміністративну відповідальність за ст. 140 ч. 2 КУпАП України.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів на користь спростування позиції позивача відповідач суду не надав.

З врахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 винесена безпідставно, оскільки порушення позивачем Правил дорожнього руху не підтверджується показаннями свідків, не зафіксоване показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Зазначені обставини, за наявності неспростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою для висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог закону щодо її законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Крім того суд враховує, що у своїй Постанові від 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи, що відповідач Кресяк А.М. при складанні постанови в справі про адміністративне правопорушення діяв у спосіб та в межах повноважень, проте дійшов неправильного висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, його дії слід вважати правомірними, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

У відповідності з ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 77 КАС України за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

За ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Суд зазначає, що доводи позивача наведені в позовній заяві не викликають сумніву, оскільки відзиву на позов відповідачем інспектором Кресяк А.М. не подано, жодних належних та допустимих доказів відповідачем в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення суду не надано, тому позовні вимоги в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 року та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №60116041 від 19.09.2019 р. та про арешт майна боржника ВП № 60116041 від 19.09.2019 року винесені головним державним виконавцем Крижанівським Я.І., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 20.06.2019 р. на підставі постанови інспектора ВБРД УПП в Закарпатській області ДПП лейтенантом поліції Кресяк А.М. було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 775461 відносно ОСОБА_1 , якою було накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2019 р. головним державним виконавцем Воловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Крижанівським Я.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60116041 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 680 гривень та винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 60116041 з метою забезпечення виконавчого документа шляхом звернення стягнення на все належне боржнику майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя статті 56 цього Закону).

З урахуванням тієї обставини, що на час відкриття виконавчого провадження постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не скасована, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та накладення арешту на майно по виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 № 775461 від 20.06.2019 р .

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи вищезазначене, суд констатує, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є підставою для закінчення виконавчого провадження та є обов`язковим для виконання відповідними органами.

Керуючись ст. ст. 77, 210, 241, 243, 286, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, п.5 ст. 39, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 775461 від 20 червня 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Вотьканич В.А.