Справа № 640/18279/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 листопада 2019 року № 640/18279/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 03 серпня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 03 серпня 2018 року прийнято на підставі акту №437/26-15-14-02-05/16299604 від 11 липня 2018 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2018 року" про порушення підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України є необґрунтованим, оскільки обов`язок подати звіт про контрольовані операції наступає після спливу звітного періоду - одного календарного року, станом на перший день наступного за звітним роком. Враховуючи, що станом на 01 січня 2017 року обсяг господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю "Піллар" та компанією Hardesty Limited не перевищує 10 млн грн, такі операції не є контрольованими, а відтак у позивача відсутній обов`язок щодо подання звіту про контрольовані операції

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року отримав 10 грудня 2018 року, про що свідчить його підпис на звороті ухвали. Проте відзив на позов відповідачем не подано.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до статей 20, 78, 82 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення документальних виїзних перевірок платників податків на 2018 рік, наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08 травня 2018 року №8033 проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2018 року, за результатом якої складений акт №437/26-15-14-02-05/16299604 від 11 липня 2018 року (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України та вимог Порядку складання Звіту про контрольовані операції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №8 від 18 січня 2016 року, а саме не повне декларування у звіті про контрольовані операції з компанією Hardesty Limited , а саме: за 2015 звітний рік суми 7 195 273 грн, за 2016 звітний рік суми 8 345 332 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 серпня 2018 року №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 155 406,05 грн.

Незгода позивача із податковим повідомленням-рішенням від 03 серпня 2018 року № зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 39.2.1.4 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (станом на 2015 рік) господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно:

операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо;

операції з надання послуг;

операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності;

фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо;

операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів.

Згідно із підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податку, що здійснюються:

з пов`язаною особою - нерезидентом;

з нерезидентом, зареєстрованим у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України;

через комісіонерів - нерезидентів при здійсненні зовнішньоекономічних господарських операцій з продажу товарів.

Одночасно підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України визначено, що господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Таким чином, визначальною умовою для визнання операцій контрольованими є вплив таких операцій на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків.

Враховуючи зазначене, сума наданих (отриманих) кредитів не враховується при визначенні вартісного критерію контрольованих операцій для цілей трансфертного ціноутворення. При цьому, сума нарахованих відсотків за такими операціями підлягає врахуванню при визначенні вартісного критерію контрольованих операцій.

З акту перевірки вбачається, що на виконання умов кредитного договору від 19 листопада 2014 року №11/CD, укладеного позивачем з компанією Hardesty Limited, та додаткових угод до зазначеного договору, позивачем нараховано відсотки за користування кредитними коштами за 2015 рік, які обліковують на рахунку 95 «Фінансові витрати» та субрахунку 951 «Відсотки за кредит» на загальну суму 7 195 273,00 грн.

Враховуючи критерії пов`язаності осіб, визначені підпунктом 14 .1.159 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, для цілей трансферного ціноутворення у 2015 році позивач та компанія Hardesty Limited є пов`язаними особами так як сума кредиту 170 644 150,75 грн перевищує суму власного капіталу (35 486 600,0 грн) у 3,5 раз.

Загальний обсяг господарських операцій позивача та компанії Hardesty Limited за 2015 рік склав 7 195 273,00 грн, що перевищує встановлений підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України вартісний критерій визначення операції контрольованою - 5 млн грн. з кожним контрагентом. При цьому річний дохід позивача за 2015 рік склав 137 156 632,00 грн., що перевищує 50 млн грн (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий звітний рік та відповідає критерію, визначеному підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що у Звіті про контрольовані операції за 2015 рік позивачем не вказано операції з компанією Hardesty Limited.

Одночасно суд зауважує, що законодавчі зміни щодо трансфертного ціноутворення, внесені з 1 січня 2017 року до Податкового кодексу України Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797 VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», відповідно до якого починаючи з 1 січня 2017 року збільшено вартісні показники визнання операцій контрольованими (підпункт 39.2.1.7 Податкового кодексу України): річний дохід від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухобліку, збільшено з 50 млн грн до 150 млн грн; обсяг господарських операцій платника податків з одним контрагентом, визначеного за правилами бухобліку, збільшено з 5 млн грн до 10 млн грн.

Інформація щодо контрольованих операцій, здійснених платником податків у 2016 році, зазначається у Звіті з урахуванням та відповідно до критеріїв, які діяли у 2016 році під час здійснення господарських операцій; для розрахунку вартісного критерію та визнання господарських операцій контрольованими мають використовуватись норми підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, що діяла на момент здійснення господарських операцій (до 01 січня 2017 року).

Отже, у Звіті про контрольовані операції за 2016 звітний рік мають бути відображені:

- господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платником податків з пов`язаними особами - нерезидентами?

- зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів нерезидентів?

- господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до Переліку держав (територій), затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 977-р. "Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України".

При цьому одночасно мають бути виконані умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, має перевищувати 50 млн грн (за вирахуванням непрямих податків) за 2016 рік? обсяг таких господарських операцій з кожним контрагентом має перевищувати 5 млн грн (за вирахуванням непрямих податків) за 2016 рік.

Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору від 19 листопада 2014 року №11/CD, укладеного позивачем з компанією Hardesty Limited, та додаткових угод до зазначеного договору, позивачем нараховано відсотки за користування кредитними коштами за 2016 рік, які обліковують на рахунку 95 «Фінансові витрати» та субрахунку 951 «Відсотки за кредит» на загальну суму 8 345 332,00 грн.

Враховуючи критерії пов`язаності осіб, визначені підпунктом 14 .1.159 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, для цілей трансферного ціноутворення у 2015 році позивач та компанія Hardesty Limited є пов`язаними особами так як сума кредиту 170 644 150,75 грн перевищує суму власного капіталу (35 486 600,0 грн) у 3,5 раз.

Загальний обсяг господарських операцій позивача та компанії Hardesty Limited за 2016 рік склав 8 345 332,00 грн, що перевищує встановлений підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України вартісний критерій визначення операції контрольованою - 5 млн грн. з кожним контрагентом. При цьому річний дохід позивача за 2016 рік склав 92 636 695,0 грн., що перевищує 50 млн грн (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий звітний рік та відповідає критерію підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що у Звіті про контрольовані операції за 2015 рік позивачем не вказано операції з компанією Hardesty Limited.

З огляду на викладене, висновок відповідача про порушення позивачем пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України та вимог Порядку складання Звіту про контрольовані операції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №8 від 18 січня 2016 року, а саме не повне декларування у звіті про контрольовані операції з компанією Hardesty Limited, а саме: за 2015 звітний рік суми 7 195 273,00 грн, за 2016 звітний рік суми 8 345 332,00 грн. знайшов підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко