Справа № 1.380.2019.000023
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11769/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС,

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року (суддя - Сас С.С., час ухвалення - 9:30, місце ухвалення - м.Стрий, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №1.380.2019.000023 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці ДФС, в якому просив: 1) визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №6600/20900 від 04.12.2018р. про притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн., за ч.3 ст.481 МК України; 2) провадження у справі про порушення митних правил №6600/20900 закрити.

Відповідач Львівська митниця ДФС позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову про порушення митних правил №6600/20900/18 від 04.12.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності передбаченої ч.3 ст.481 МК України, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Я. І..

З цим рішенням суду першої інстанції від 04.10.2019 року не погодився відповідач Львівська митниця ДФС та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_1 ввіз на митну територію України за зобов`язанням про зворотне вивезення UA209070/2018/871 від 17.08.2018р. з метою особистого користування через митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» у митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» 17.08.2018 р. транспортний засіб «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 . Станом на 30.10.2018 року вищевказаний автомобіль позивач з митної території України не вивіз та в інший митний режим згідно законодавства не помістив. Таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив митні правила, передбачені ч.3 ст.481 МК України, у зв`язку з чим відносно нього 30.10.2018 р. було складено протокол №6600/20900/18, а 04.12.2018 року у даній справі винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Звертає увагу апелянт на те, що позивачем не було надано відповідачу жодних доказів втрати чи зіпсування транспортного засобу, передбачених ч.1 ст.460 та ч.6 ст.380 МК України. Зазначає також апелянт, що про час і місце розгляду справи згідно з протоколом про порушення митних правил від 30.10.2018 р. позивач був належним чином повідомлений, однак станом на 04.12.2018 р. під час розгляду справи та винесення спірної постанови до Львівської митниці ДФС не з`явився, клопотань про перенесення розгляду не подавав.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.10.2019 року та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскарженою постановою в справі про порушення митних правил №6600/20900/18 від 04.12.2018 року визнано позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с. 36-37).

Вказана постанова від 04.12.2018 року винесена за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №6600/20900/18 від 30.10.2018 року та матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.481 МК України (а.с. 16-19).

Із змісту вказаних матеріалів справи про порушення ОСОБА_1 митних правил видно, що позивача визнано винним в тому, що він 17.08.2018 р. ввіз на митну територію України автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Польща) в зоні діяльності Львівської митниці ДФС у митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» терміном до 07.09.2018 р.. Станом на 30.10.2018 р. транспортний засіб не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений, у зв`язку з чим ОСОБА_1 перевищив встановлений ст.380 МК України строк тимчасового ввезення більше ніж на десять діб та вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.481 МК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.3 ст.481 МК України, перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно ч.2 ст.380 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч.5 ст.380 МК України).

У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування (ч.6 ст.380 МК України).

Судом першої інстанції було вірно встановлено та враховано, що позивач є громадянином України, однак виїхав на постійне місце проживання до Республіки Польща, де прийнятий на консульський облік, що підтверджується копією його закордонного паспорту та картою побуту. Таким чином, ОСОБА_1 є громадянином-нерезидентом.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку, якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є правопорушенням митних правил.

Суб`єктивна сторона правопорушення, що передбачене ст.481 МК України передбачає наявність в діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі умислу.

Частиною 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно пп.«в» п.2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України 17.11.2005р. №1118, надано визначення поняття «обставини непереборної сили» як: смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 10.09.2018 р. по 02.11.2018 р. транспортний засіб «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Польща) перебував у ремонті (внаслідок несправності двигуна) (а.с. 12, 15, 21-23, 27, 28), тобто поломка ТЗ сталася не з вини позивача.

Також, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявна відповідь Львівської митниці ДФС від 18.01.2019 р. №10/АДВ/13-70-20/38 на адвокатський запит від 11.01.2019 р. №01/11, якою повідомляється, що Львівською митницею ДФС були зареєстровані повідомлення гр. ОСОБА_1 від 06.09.2018 р. (вх. ЛМ ДФС від 06.09.2018р. №21883/10/13-70-20) про те, що транспортний засіб «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 перебуває в неробочому стані, що унеможливлює перетин ним кордону України (а.с. 61-63).

Таким чином, безпідставними є доводи апелянта про те, що позивач не повідомляв відповідача про обставини неможливості вчасно вивезти транспортний засіб з митної території України.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст.491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі (ст.524 МК України).

Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи (ст.525 МК України).

Статтею 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Однак, справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 було розглянуто без його участі, хоча позивач звертався до відповідача з клопотанням від 02.11.2018 р. про відкладення справи, у зв`язку з перебуванням з 02.11.2018 р. по 26.12.2018 р. включно на роботі за кордоном (а.с. 25).

Таким чином, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивач не подавав клопотань про перенесення розгляду справи про порушення митних правил.

Згідно ст.498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким у цій справі є Львівська митниця ДФС.

Таким чином, судом першої інстанції сформовано правильний висновок, який не спростовано доводами апеляційної скарги, про те, що оскаржена постанова відповідача є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і основ процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу і зазначає, що у розглядуваному адміністративному позові позивач ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про порушення митних правил №6600/20900/18 (пункт 3 резолютивної частини позовної заяви).

Така позовна вимога узгоджується із приписами статті 286 КАС України, де у частині третій цієї статті вказано, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Однак, суд першої інстанції цієї позовної вимоги по суті не вирішив, хоча докази з цього приводу досліджувались.

Цей процесуальний недолік судового рішення може бути вирішено судом першої інстанції шляхом ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до ст.252 КАС України.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 243, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.000023 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 21.11.2019 року