Справа № 1.380.2019.001238
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001238
СУДОВЕ РІШЕННЯ
13 листопада 2019 року зал судових засідань № 11
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретаря судового засідання Тронки О.В.,
представника позивача Штинди О.В.,
представника відповідача Тістечка Ю.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Овертрейд Компані» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -
03.10.2019 представник позивача до закінчення судових дебатів у відповідності до ст.ст. 139, 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) подав клопотання про вирішення питання про стягнення судових витрат на підставі поданих доказів протягом 5 днів після ухвалення судом рішення.
Позивач в судовому засіданні підтримав подане клопотання. Просив суд задовольнити його повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з його безпідставністю.
Суд, заслухав пояснення представників сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення його по суті, та встановив наступне.
18.03.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Овертрейд Компані» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень
Рішенням суду від 03.10.2019 позов задоволено повністю, а саме: визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів: №UА209000/2019/200125/2 від 01.02.2019, №UА209000/2019/200155/2 від 06.02.2019, №UА209000/2019/200164/2 від 07.02.2019, №UА209000/2019/200162/2 від 07.02.2019, №UА209000/2019/200166/2 від 07.02.2019, №UА209000/2019/200165/2 від 07.02.2019, №UА209000/2019/200167/2 від 08.02.2019, №UА209000/2019/200200/2 від 14.02.2019, №UА209000/2019/200204/2 від 15.02.2019, №UА209000/2019/200207/2 від 16.02.2019, №UА209000/2019/200206/2 від 16.02.2019, №UА209000/2019/200231/2 від 19.02.2019, №UА209000/2019/200253/2 від 21.02.2019, №UА209000/2019/200242/2 від 20.02.2019, №UА209000/2019/200258/2 від 23.02.2019, №UА209000/2019/200273/2 від 25.02.2019, №UА209000/2019/200262/2 від 25.02.2019, №UА209000/2019/200285/2 від 26.02.2019, №UА209000/2019/200290/2 від 27.02.2019, №UА209000/2019/200292/2 від 28.02.2019, №UA209000/2019/200297/2 від 01.03.2019, №UA209000/2019/200327/2 від 05.03.2019, №UA209000/2019/200329/2 від 05.03.2019, №UA209000/2019/200326/2 від 05.03.2019, №UA209000/2019/200330/2 від 05.03.2019, №UA209000/2019/200333/2 від 06.03.2019, №UA209000/2019/200338/2 від 07.03.2019, №UA209000/2019/200346/2 від 11.03.2019, №UA209000/2019/200352/2 від 11.03.2019, №UA209000/2019/200385/2 від 15.03.2019, №UA209000/2019/200386/2 від 15.03.2019, №UA209000/2019/200394/2 від 18.03.2019, №UA209000/2019/200395/2 від 18.03.2019, №UA209000/2019/200391/2 від 18.03.2019, №UA209000/2019/200396/2 від 18.03.2019, №UA209000/2019/200413/2 від 20.03.2019, №UA209000/2019/200421/2 від 21.03.2019, №UA209000/2019/200428/2 від 22.03.2019, №UA209000/2019/200441/2 від 25.03.2019, №UA209000/2019/200437/2 від 25.03.2019, №UA209000/2019/200454/2 від 27.03.2019, №UA209000/2019/200493/2 від 03.04.2019, №UA209000/2019/200494/2 від 03.04.2019, №UA209000/2019/200504/2 від 05.04.2019, №UA209000/2019/200508/2 від 08.04.2019, №UA209000/2019/200513/2 від 08.04.2019, №UA209000/2019/200532/2 від 10.04.2019, №UA209000/2019/200530/2 від 09.04.2019, №UA209000/2019/200533/2 від 10.04.2019, №UA209000/2019/200555/2 від 15.04.2019, №UA209000/2019/200554/2 від 15.04.2019, №UA209000/2019/200556/2 від 15.04.2019, №UA209000/2019/200575/2 від 16.04.2019, №UA209000/2019/200590/2 від 19.04.2019, №UA209000/2019/200601/2 від 22.04.2019, №UA209000/2019/200600/2 від 22.04.2019, №UA209000/2019/200602/2 від 22.04.2019, №UA209000/2019/200607/2 від 23.04.2019, №UA209000/2019/200608/2 від 23.04.2019, №UA209000/2019/200619/2 від 24.04.2019, №UA209000/2019/200623/2 від 25.04.2019, №UA209000/2019/200628/2 від 26.04.2019, №UA209000/2019/200629/2 від 26.04.2019, №UA209000/2019/200641/2 від 02.05.2019, №UA209000/2019/200659/2 від 03.05.2019, №UA209000/2019/200642/2 від 02.05.2019, №UA209000/2019/200640/2 від 02.05.2019, №UA209000/2019/200643/2 від 02.05.2019, №UA209000/2019/200658/2 від 03.05.2019, №UA209000/2019/200662/2 від 03.05.2019, №UA209000/2019/200660/2 від 03.05.2019, №UA209000/2019/200655/2 від 03.05.2019, №UA209000/2019/200656/2 від 03.05.2019, №UA209000/2019/200683/2 від 07.05.2019, №UA209000/2019/200680/2 від 07.05.2019, №UA209000/2019/200682/2 від 07.05.2019, №UA209000/2019/200681/2 від 07.05.2019, №UA209000/2019/200686/2 від 08.05.2019, №UA209000/2019/200697/2 від 10.05.2019, №UA209000/2019/200699/2 від 10.05.2019, №UA209000/2019/200702/2 від 10.05.2019, №UA209000/2019/200700/2 від 10.05.2019, №UA209000/2019/200708/2 від 11.05.2019, №UA209000/2019/200709/2 від 11.05.2019, №UA209000/2019/200720/2 від 13.05.2019, №UA209000/2019/200723/2 від 14.05.2019, №UA209000/2019/200724/2 від 14.05.2019, №UA209000/2019/200726/2 від 14.05.2019, №UA209000/2019/200743/2 від 15.05.2019, №UA209000/2019/200744/2 від 15.05.2019, №UA209000/2019/200753/2 від 16.05.2019, №UA209000/2019/200752/2 від 16.05.2019, №UA209000/2019/200751/2 від 16.05.2019, №UA209000/2019/200754/2 від 17.05.2019, №UA209000/2019/200765/2 від 20.05.2019, №UA209000/2019/200777/2 від 21.05.2019, №UA209000/2019/200790/2 від 22.05.2019, №UA209000/2019/200797/2 від 22.05.2019, №UA209000/2019/200799/2 від 23.05.2019, №UA209000/2019/200801/2 від 23.05.2019, №UA209000/2019/200841/2 від 28.05.2019, №UA209000/2019/200853/2 від 29.05.2019, №UA209000/2019/200864/2 від 30.05.2019, №UA209000/2019/200868/2 від 31.05.2019, №UA209000/2019/200869/2 від 31.05.2019, №UA209000/2019/200888/2 від 03.06.2019, №UA209000/2019/200889/2 від 03.06.2019, №UA209000/2019/200899/2 від 04.06.2019, №UA209000/2019/200914/2 від 07.06.2019, №UA209000/2019/200915/2 від 07.06.2019, №UA209000/2019/200928/2 від 10.06.2019, №UA209000/2019/200927/2 від 10.06.2019, №UA209000/2019/200943/2 від 11.06.2019, №UA209000/2019/200945/2 від 11.06.2019, №UA209000/2019/200942/2 від 11.06.2019, №UA209000/2019/200944/2 від 11.06.2019, №UA209000/2019/200949/2 від 12.06.2019, №UA209000/2019/200955/2 від 13.06.2019, №UA209000/2019/200956/2 від 13.06.2019, №UA209000/2019/200979/2 від 18.06.2019, №UA209000/2019/200980/2 від 18.06.2019, №UA209000/2019/200981/2 від 18.06.2019, №UA209000/2019/200990/2 від 19.06.2019, №UA209000/2019/200991/2 від 19.06.2019, №UA209000/2019/200992/2 від 19.06.2019, №UA209000/2019/201003/2 від 21.06.2019, №UA209000/2019/201017/2 від 24.06.2019, №UA209000/2019/201019/2 від 24.06.2019, №UA209000/2019/201020/2 від 24.06.2019, №UA209000/2019/201029/2 від 25.06.2019, №UA209000/2019/201033/2 від 26.06.2019, №UA209000/2019/201034/2 від 26.06.2019, №UA209000/2019/201038/2 від 27.06.2019.

07.10.2019 представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи та ухвалення додаткового рішення.

Суд встановив, що 13.02.2019 між ТзОВ «Овертрейд Компані» (замовник) в особі директора Ворончука Павла Вікторовича та адвокатським об`єднанням «Екс Юре» в особі голови об`єднання Броневицького Станіслава Романовича (виконавець) укладено договір № 02-02/82 про здійснення правового супроводу діяльності (далі договір про здійснення правового супроводу діяльності), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника здійснювати правовий супровід діяльності останнього шляхом надання вказаних у п. 1.2 вказаного договору юридичних послуг.

В п.4.1 договору про здійснення правового супроводу діяльності передбачено, що за здійснення правового супроводу діяльності замовник сплачує плату, передбачену Додатковою угодою до Договору.

Оплата здійснюється на підставі рахунків після підписання уповноваженими особами замовника та виконавця актів приймання наданих послуг, які є невід`ємною частиною вказаного договору, шляхом перерахування замовником коштів на банківський рахунок виконавця протягом 5 календарних днів з дати підписання акту приймання наданих послуг, якщо інше не зазначено в додаткових угодах до вказаного договору.

У рахунку-фактури № 23/0519 від 23.05.2019 зазначено про надання правової допомоги в сумі 15000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 436 від 23.05.2019 ТзОВ «Овертрейд Компані» перерахувало АО «Екс Юре» кошти за надання правової допомоги згідно з рахунком №23/0519 від 23.05.2019 в сумі 15000,00 грн.

В пункті 2 Акта приймання наданих послуг згідно з договором про здійснення правового супроводу діяльності від 03.10.2019 передбачено, що загальна вартість наданої правової (правничої) допомоги, становить 15000,00 грн.

31.10.2019 представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначив, що в жодному з поданих представником позивача документів не вказано обставин, що дозволяють пов`язати надання правової допомоги саме у справі №1.380.2019.001238, а також в таких не передбачена передоплата або надання авансу. Крім цього, розмір оплати сторонами не узгоджений. Також вказав, що надані до суду рахунок та платіжне доручення не стосуються судової справи та згідно з умовами договору не могли бути сформовані швидше, ніж Акт приймання наданих послуг. Звертає увагу на те, що на супроводі представника позивача знаходиться справа за позовом ТзОВ «Овертрейд Компані» до Львівської митниці ДФС про скасування аналогічних рішень про коригування митної вартості (відмінності рішень полягають лише в даті винесення). Додав, що з Акта приймання наданих послуг від 03.10.2019 вбачається, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи. Вважає, що оскільки представник позивача не надав жодних доказів понесених витрат, відповідно не можна їх компенсовувати.

При вирішенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з наступного.

Згідно з ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №826/856/18, яку суд враховує при прийнятті рішення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що договір про здійснення правового супроводу діяльності від 13.02.2019 носить загальний характер щодо надання правової допомоги у діяльності ТзОВ «Овертрейд Компані» і не передбачає представництво інтересів позивача у справі №1.380.2019.001238.

Як встановив суд, в п.4.1 договору про здійснення правового супроводу діяльності зазначено, що за здійснення правового супроводу діяльності замовник сплачує плату, передбачену додатковою угодою до договору. Проте, ТзОВ «Овертрейд Компані» не надало такої додаткової угоди, а тому не має підстав вважати, що сторони погодили плату за договором.

Крім цього, в п.4.3 вказано, що оплата здійснюється на підставі рахунків після підписання уповноваженими особами замовника та виконавця актів приймання наданих послуг, які є невід`ємною частиною вказаного договору, шляхом перерахування замовником коштів на банківський рахунок виконавця протягом 5 календарних днів з дати підписання акту приймання наданих послуг, якщо інше не зазначено в додаткових угодах до вказаного договору.

Суд встановив, що акт приймання наданих послуг складений 03.10.2019. У вказаному акті, зокрема, зазначено, що представництво інтересів замовника в суді (оплата за 12 судових засідань по 350 грн. за кожне судове засідання).

Оплата за договором проведена раніше, а саме 23.05.2019, що підтверджується платіжним дорученням №436 від 23.05.2019. Таким чином, оплата за договором проведена без узгодження вартості правового супроводу діяльності.

Суд також звертає увагу на те, на момент здійснення оплати за договором не можливо було чітко визначити обсяг, зміст та характер послуг, які мали надаватися.

Суд також зауважує, що ні з договору про здійснення правового супроводу діяльності, ні з рахунку-фактури №23/05/19 від 23.05.2019 не вбачається, в якій саме справі здійснюється представництво інтересів позивача.

Щодо акта приймання наданих послуг від 03.10.2019, суд зазначає таке.

В п.1 акта приймання наданих послуг вказано про вивчення документів, усні консультації з правових питань, вивчення та аналіз законодавства та судової практики щодо розгляду справ про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів. В цьому контексті суд зауважує, що представник позивача здійснює також представництво позивача у справі № 1.380.2019.000724 за позовом ТзОВ «Овертрейд Компані» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості.

Таким чином, суд погоджується із запереченнями представника відповідача, що представник позивача не мав необхідності повторно вивчати законодавство та судову практику, проводити консультації та вивчати аналогічні документи замовника.

Суд звертає увагу на те, що використана судова практика у справах №1.380.2019.000724 та №1.380.2019.001238 є однаковою.

Щодо зазначення в акті приймання наданих послуг підготовки позовних заяв про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів за лютий та березень 2019 року, суд вказує на те, що:

по-перше, не конкретизовано, що саме у справі № 1.380.2019.001238 представник позивача підготував позовну заяву;

по-друге, позовна заява у справі № 1.380.2019.001238 підписана директором позивача, а доказів підготовки її представником не надано.

Також суд зауважує, що в акті прийому наданих послуг зазначено про вивчення відзивів та підготовку відповідей на відзиви не лише у справі № 1.380.2019.001238, проте в загальну вартість включаються вартість за проведення таких робіт у декількох адміністративних справах.

До того ж, в акті приймання наданих послуг вказано про представництво інтересів замовника в суді (12 судових засідань), проте не визначено дат проведення таких засідань та конкретної справи, в якій вони проводились.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що акт приймання наданих послуг не підтверджує розмір витрат понесених ТзОВ «Овертрейд Компані» у зв`язку з наданням представником ОСОБА_1 правничої допомоги позивачу у справі №1.380.2019.001238.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейського суду з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34- 36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі виграти були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16, від 06.03.2018 у справі № 335/9232/16-ц, від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, від 24.04.2018 по справі № 814/1258/16, які суд враховує при розгляді справи.

Таким чином, суд вважає, що представник позивача Штинда О.В. не довів розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому в стягненні таких судових витрат, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 134, 143, 242, 244, 245, 252 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Овертрейд Компані» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового судового рішення.

Повне додаткове судове рішення складене і підписане 21.11.2019.

Суддя А.Г. Гулик