Справа № 825/244/15-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

Київ

справа №825/244/15-а

адміністративне провадження №К/9901/8305/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український кардан» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «Український кардан» подало до суду позов, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 04.08.2014 № про визначення позивачу грошового зобов`язання з пені в сумі 334 872,18 грн, нарахованої на підставі статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за порушення вимог статті 1 цього Закону.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що підстави для нарахування пені за несвоєчасне надходження валютної виручки відсутні, оскільки позивач своєчасно звернувся до Економічного суду м. Мінська.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 27.02.2015 позов задовольнив повністю. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 04.08.2014 № . Стягнув з Державного бюджету України на користь ТОВ «Український кардан» судові витрати в сумі 487,20 грн.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.04.2015 залишив без змін постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2015.

ДПІ у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що суди порушили норми матеріального та процесуального права: статті 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та постанови Національного банку України від 14.05.2013 № 163, від 14.11.2013 № 453, від 12.05.2014 № 270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті». Зазначає, що єдиною підставою для звільнення від відповідальності за порушення строків надходження валютної виручки є прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог. Датою, з якої зупиняється нарахування пені за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті, слід вважати дату прийняття ухвали про відкриття провадження у справі.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03.07.2015 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 04.11.2019 призначив справу до касаційного розгляду у попередньому судовому засіданні на 05.11.2019.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, зважає на таке.

Підставою для нарахування позивачу відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за податковим повідомленням-рішенням від 04.08.2014 № грошового зобов`язання з пені в сумі 334 872,18 грн слугували висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 16.07.2014 № 1684/22/33800101, за період з 18.02.2014 по 09.07.2014, про порушення вимог статті 1 цього Закону, Постанов правління Національного банку України від 14.05.2013 № 163, від 14.11.2013 № 453, від 12.05.2014 № 270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», що полягало у порушенні строків надходження валютної виручки в сумі 326 957,50 дол. США за експортним договором від 21.03.2013 № 655, укладеним з нерезидентом - РУП «Мінський тракторний завод» (Республіка Білорусь).

ТОВ «Український кардан» 10.02.2014 звернулось з позовом до Економічного суду м. Мінська про стягнення боргу з нерезидента РУП «Мінський тракторний завод» (Республіка Білорусь) за експортним договором від 21.03.2013 №655 в сумі 194 864,68 США. (86 155,00 дол. США + 62 850,00 дол. США + 45 665,00 дол. США - борг та 194,68 дол. США пеня за несвоєчасну сплату).

Економічний суд міста Мінськ ухвалою 18.02.2014 прийняв позовну заяв, порушив провадження у справі № 54-25/2014.

ТОВ «Український кардан» 18.03.2014 звернулось із заявою до Економічного м.Мінська про збільшення позовних вимог за експортним договором від 21.03.2013 №655 на суму 79 097,04 дол. США (63 750,00 дол. СЛІА - борг. 63,75 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату та 15 283,29 дол. США - збитки). Таким чином, сума позовних вимог складає 258 614,68 дол. США (258 420,00 дол. СІЛА - борг та 258.43 дол. США - пеня), 15 283.29 дол. США понесені збитки та 308 739,37 руб. РФ витрат на сплату держаного мита за подачу позовної заяви.

Економічний суд м. Мінська рішенням від 21.05.2014 у справі №54-25/2014 за позовом ТОВ «Український кардан» про стягнення з РУП «Мінський тракторний завод» (Республіка Білорусь) заборгованості в сумі 258678,43 дол. США вирішив: стягнути з РУП «Мінський тракторний завод» 258,42 дол. пені, а також 148837,21 руб. РФ відшкодування витрат позивача по сплаті державного мита. У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог суд відмовив. Частково відмовляючи в задоволенні позову, суд врахував те, що позивач вже погасив суму основного боргу.

ТОВ «Український кардан» 08.04.2014 звернулось з позовною заявою до Економічного суду м.Мінська про стягнення боргу з нерезидента РУП «Мінський тракторний завод» за експортним договором від 21.03.2013 № 655 в сумі 92 221.13 дол. США. (92 129,00 дол. США - борг та 93,13 дол. США пеня за несвоєчасну сплату). 12.05.2014 Економічний суд м. Мінська виніс ухвалу про прийняття позовної заяви, порушення провадження у справі № 159-25/2014.

ТОВ «Український кардан» 16.05.2014 звернулось з позовною заявою до Економічного суду міста Мінськ про стягнення боргу з нерезидента РУП «Мінський тракторний вод» (Республіка Білорусь) за експортним договором від 21.03.2013 № 655 в сумі 85 744.86 дол. США (33 850,00 дол. США + 52 009.00 дол. США - борг та 85.86 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату). Економічний суд міста Мінськ 20.05.2014 виніс ухвалу про прийняття позовної заяви та порушення провадження у справі № 185-3/2014.

ТОВ «Український кардан» 08.07.2014 звернулось з позовною заявою до Економічного суду м.Мінська про стягнення боргу з нерезидента РУП «Мінський тракторний вод» (Республіка Білорусь) за експортним договором № 655 від 21.03.2013 року в сумі 87 549,46 дол. США. (30350,00 дол. США + 48 112,00 дол. США + 9 000,00 дол. СІІІА - борг та 87.46 дол. США пеня за несвоєчасну сплату). Економічний суд м. Мінська 12.07.2014 виніс ухвалу про прийняття позовної заяви та порушення провадження у справі № 37-22/2014.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 185/94-ВР), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

У відповідності до частини шостої статті 1 Закону № 185/94-ВР Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно постановами Національного банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 14.05.2013 № 163, від 14.11.2013 № 453 та від 14.05.2013 № 163 (чинних на час здійснення поставок товарів), установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Таким чином, у разі порушення 90-денного строку зарахування виручки резидента в іноземній валюті на валютний рахунок в уповноваженому банку підлягає нарахуванню пеня за кожний день прострочення.

Водночас згідно з частиною другою статті 4 Закону № 185/94-ВР у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Таким чином, підставою для зупинення нарахування пені за порушення термінів, передбачених статтями 1, 2 Закону № 185/94-ВР, є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортними чи імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що дата звернення резидентом із позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду про стягнення з нерезидента заборгованості за експортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону № 185/94-ВР, і пеня за їх порушення не сплачується.

Така позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 07.02.2011 у справі за позовом корпорації Науково-виробничої інвестиційної групи «Інтерпайп» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення, у постанові від 13.02.2012 у справі за позовом Підприємства з іноземною інвестицією у формі ТОВ «Катех-Електро» до ДПІ у Оболонському районі м. Києва (далі ДПІ) про визнання недійсним рішення.

Суд касаційної інстанції вважає, що аналогічні наслідки мають наставати у разі, коли Міжнародний комерційний арбітражний суд відмовляє у задоволенні позову з тих підстав, що виконав зобов`язання за експортним контрактом та погасив заборгованість перед резидентом України після подання позовної заяви до Міжнародного комерційного арбітражного суду, що є підтвердженням правомірності поведінки резидента.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про протиправність нарахування позивачу пені при факті звернення позивачем до Міжнародного комерційного арбітражу про стягнення з нерезидента заборгованості за експортним контрактом.

Суд касаційної інстанції, з огляду на положення статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права і не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів на іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не допустили неправильного їх застосування. Доводи, наведені в касаційній скарзі, є ідентичними доводам, якими контролюючий орган обґрунтовував свою позицію щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в судах попередніх інстанцій, та є такими, що не спростовують висновків судів.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

.........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду