Справа № 817/3305/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року м. Рівне №817/3305/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Юрчук А.М.; позивача - ОСОБА_1 ; представника відповідача - Вінничук В.А.; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на роботі.

До Рівненського окружного адміністративного суду 05.11.2015 надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати Висновок за матеріалами службового розслідування щодо порушення кримінальної справи стосовно позивача від 10.02.2009; визнати протиправними та скасувати накази начальника УМВС України в Рівненській області Голомша Я.Я. №60 від 10.02.2009 та №21 о/с від 10.02.2009 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ; поновити позивача на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу автотехнічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Рівненській області.

Ухвалою головуючого судді Жуковської Л.А. від 09.11.2015 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі №817/3305/15, закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Висновку службового розслідування від 10.02.2009 (а.с. 220-222 т. 2, 70-71 т. 3).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 224-228 т. 2).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі №817/3305/15 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 скасовано, а справу №817/3305/15 в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на посаді направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 67-68 т. 3).

Ухвалою судді Жуковської Л.А. від 10.05.2018 адміністративну справу №817/3305/15 прийнято до розгляду (а.с. 77-78 т. 3).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі №817/3305/15 (адміністративне провадження №К/9901/50717/18) відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року про закриття провадження у справі та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018, витребувано з Рівненського окружного адміністративного суду справу №817/3305/15 (а.с. 117 т.3).

Ухвалою від 22.05.2018 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування висновку щодо порушення кримінальної справи, наказів про звільнення з органів внутрішніх справ - зупинено до перегляду Верховним Судом ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 про закриття провадження та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 (а.с. 88-89 т.3).

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу №817/3305/15 передано для розгляду головуючому судді Дорошенко Н.О.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 05.04.2019 у справі №817/3305/15 (адміністративне провадження №К/9901/50717/18) касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 - без змін (а.с. 121-123 т. 3).

Ухвалою судді Дорошенко Н.О. від 27.06.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 заява позивача про відвід головуючого судді Дорошенко Н.О. визнана необґрунтованою, провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду у складі судді Комшелюк Т.О., якому передано на вирішення заяву про відвід судді Дорошенко Н.О., заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Дорошенко Н.О. задоволено, відведено головуючого суддю Дорошенко Н.О. від розгляду адміністративної справи №817/3305/15.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Недашківській К.М.

Ухвалою суду від 15.07.2019 адміністративну справу №817/3305/17 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 02.08.2019.

Ухвалою суду від 02.08.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 193 т. 3)) підготовче засідання відкладено на 17.09.2019 за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 17.09.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 200 т. 3)), у підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.09.2019.

Ухвалою суду від 19.09.2019 заяви ОСОБА_1 та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про виклик свідків - задоволено: викликано до суду в якості свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 19.09.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 208 т. 3)), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03.10.2019.

У судовому засіданні 03.10.2019 оголошено перерву до 21.10.2019 з метою повторного виклику до суду свідка ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 21.10.2019 оголошено перерву до 05.11.2019 з метою виконання ухвали суду від 21.10.2019 про привід свідка ОСОБА_4 .

У судове засідання 05.11.2019 прибув капітан поліції Дмитро Березовський та надав суду докази вчинення усіх належних дій для розшуку свідка ОСОБА_4 , що не дали результатів (а.с. 7-10 т. 4).

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без допиту свідка ОСОБА_4 .

У судове засідання 05.11.2019 прибув позивач, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 05.11.2019.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 - підполковник міліції перебував на службі в органах внутрішніх справ та обіймав посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області. У 2015 році позивачу стало відомо про винесення відносно нього Наказу від 10.02.2009 №60 «Про надзвичайну подію за участю підполковника міліції ОСОБА_1 » та Наказу від 10.02.2009 №21 о/с «По особовому складу», відповідно до яких його звільнено з органів внутрішніх справ за порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ, скоєння вчинку, що підпадає під ознаки злочину і дискредитує звання начальницького складу ОВС України, втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у неділових стосунках з цивільною особою, за пунктом 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу). Позивач вказує на протиправність таких наказів про звільнення та зазначає, що звільнення з органів внутрішніх справ відбулося виключно на підставі факту порушення проти нього кримінальної справи; службове розслідування проведене неповно та необ`єктивно; у разі порушення проти працівника міліції кримінальної справи його звільнення можливе лише у випадку доведення його вини у скоєнні проступку у судовому порядку, чого на момент звільнення не було; під час службового розслідування у позивача не було відібрано пояснень щодо подій, які мали місце, і які стали підставою для звільнення; позивача не ознайомлено з матеріалами службового розслідування та з оскаржуваними наказами про звільнення у встановленому законом порядку; жодного вчинку, що міг би дискредитувати звання працівника міліції не допускав; звільнення відбулося без попередньої згоди профспілкового органу. Членом якого є позивач. Просив позов задовольнити повністю.

Відзив на позовну заяву (а.с. 169 том 3) обґрунтований тим, що відповідачу від правоохоронного органу надійшли відповідні матеріали про вчинення позивачем злочину, передбаченого статтею 368 КК України, внаслідок чого проведено службове розслідування. На підставі висновку службового розслідування винесено Наказ «Про надзвичайну подію за участю підполковника міліції ОСОБА_1 » від 10.02.2009 №60, яким наказано звільнити старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ, скоєння вчинку, що підпадає під ознаки злочину і дискредитує звання начальницького складу ОВС України, втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у неділових стосунках з цивільною особою. Даний наказ реалізовано Наказом №21 о/с від 10.02.2009 «По особовому складу», яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу). Відповідач вказує, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулося не виключно на підставі факту порушення проти нього кримінальної справи, а у зв`язку з тим, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який дискредитує звання начальницького складу ОВС України, який потягнув втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у неділових стосунках з цивільною особою. Вказує, що з оскаржуваними наказам позивач був ознайомлений відразу після їх винесення, що підтверджується відповідними написами, здійсненими самим позивачем. Відповідач також зазначає, що службове розслідування проведене з дотриманням норм законодавства, а тому оскаржуване накази є правомірними. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач вказав, що Житомирським апеляційним адміністративним судом (постанова від 19.04.2018) вказано, що в матеріалах кримінальної справи відносно позивача відсутні документи та відомості щодо надання дозволу на відвідування 12.02.2009 позивача в ІТТ та у слідчому ізоляторі; будь-яких доказів, які б свідчили про отримання позивачем наказів саме 12.02.2009 судом не добуто, а відтак висновки експерта щодо вчинення напису про ознайомлення з наказом « 12.02.2009» не можуть слугувати безспірним доказом і повинні оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами. Позивач вказує, що невручення йому наказів про звільнення у встановленому законом порядку є грубим порушенням, та свідчить про протиправність оскаржуваних наказів.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Старшим інспектором ІОС УКЗ УМВС України в Рівненській області підполковником міліції Чопюком Б.Є. проведено службове розслідування щодо порушення прокуратурою Рівненської області кримінальної справи №70/07-09 стосовно старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції Дубинецького В .В ., за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України, за результатами якого складено Висновок «за матеріалами службового розслідування щодо порушення кримінальної справи стосовно старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції Дубинецького В.В.» від 10.02.2009 (далі іменується - Висновок службового розслідування) (а.с. 39 том 1).

Генерал-майором міліції Голомшою Я.Я. винесено Наказ «Про надзвичайну подію за участю підполковника міліції ОСОБА_1 » від 10.02.2009 №60 (далі іменується - Наказ №60), яким наказано звільнити старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ, скоєння вчинку, що підпадає під ознаки злочину і дискредитує звання начальницького складу ОВС України, втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у неділових стосунках з цивільною особою (а.с. 36 том 1).

Генерал-майором міліції Голомшою Я .Я . винесено Наказ «По особовому складу» від 10.02.2009 №21 о/с (далі іменується - Наказ №21 о/с), яким звільнено старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) (а.с. 11 том 1).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень - Наказу №60 та Наказу №21 о/с, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Зі змісту Висновку службового розслідування вбачається, що 28.01.2009 прокуратурою Рівненської області порушено кримінальну справу №70/07-09 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України відносно підполковника міліції ОСОБА_1 , який обіймає посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області, який є службовою особою та представником влади, що займає відповідальне становище, в повноваження якого згідно функціональних обов`язків входить організація та контроль роботи реєстраційно-екзаменаційних підрозділів області, здійснення контролю за діяльністю підрозділів РЕП по виконанню законів України, нормативно-правових актів МВС України, УДАІ МВС України і УМВС з питань реєстрації ТЗ та видачі посвідчень водія, проведення контрольних перевірок документів, які послужили підставами для реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку ТЗ, а також витрати бланків суворої звітності, номерних знаків та іншої документації, розгляд скарг та заяв, здійснення прийому громадян, посадових осіб по питаннях, що стосуються реєстраційно-екзаменаційної діяльності, здійснення контролю за роботою РЕП по виявленню ТЗ, що знаходяться в розшуку та взаємодію їх з іншими службами міліції, митними органами і Національним центральним Бюро Інтерполу в Україні, виявлення осіб, які позбавлені судами прав керування, а також перевірка громадян по АІС, здійснення реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку авто-мототранспортних засобів, особиста відповідальність за законність прийнятих документів, їх якість та повнота.

У Висновку службового розслідування вказано, що: «23.01.2009 підполковник міліції ОСОБА_1 , поєднуючи з вимаганням, отримав від ОСОБА_8 через посередника в якості хабара грошові кошти в сумі 10000 гривень за виконання дій з використанням наданої йому влади: за повернення вилучених підполковником міліції ОСОБА_1 документів на належний ОСОБА_8 автомобіль «Лексус ЛХ-470» та його неоформлення на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів; 28.01.2009 біля 15 год. діючи повторно підполковник міліції ОСОБА_1 в службовому кабінеті поєднуючи з вимаганням отримав від ОСОБА_8 у якості хабара грошові кошти у сумі 5000 тисяч доларів США, за виконання дій з використанням наданої йому влади, а саме: за сприяння у тимчасовій реєстрації в Острозькому ВРЕР ДАІ УДАІ УМВС України в Рівненській області належного ОСОБА_8 автомобіля «Лексус ЛХ-470» та видачу довідки для постановки даного автомобіля на постійний облік у Прилуцькому ВРЕР УДАІ УМВСУ в Чернігівській області; на підставі викладеного, по діях підполковника міліції ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України; 28.01.2009 слідчим прокуратури Рівненської області було винесено постанову про затримання ОСОБА_1 , у якості підозрюваного у вчиненні злочину на підставі статей 115, 130 КПК України; 30.01.2009 Рівненським міським судом винесено постанову про продовження строку затримання його під вартою терміном до 15 діб; 05.02.2009 підполковнику міліції ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України; 10.02.2009 до УМВС України в Рівненській області надійшла Постанова про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від займаної посади; при вивченні питання щодо проведення керівництвом Управління ДАІ УМВС профілактичних заходів, спрямованих на запобігання скоєння особовим складом підрозділу надзвичайних подій було встановлено, що робота в даному напрямку проводиться, однак носить несистематичний та узагальнений характер, поглиблене вивчення причин та умов скоєння надзвичайних подій особовим складом не здійснюється і як наслідок, ці заходи не ефективні, малодієві і не дали позитивного результату».

Резолютивна частина Висновку службового розслідування містить наступне:

«Службове розслідування по факту порушення прокуратурою Рівненської області кримінальної справи №70/07-09 стосовно старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції ОСОБА_1 , за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 368 КК України, рахувати завершеним;

За порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ, скоєння вчинку, що підпадає під ознаки злочину і дискредитує звання начальницького складу ОВС України, втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у неділових стосунках з цивільною особою старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ звільнити;

За невжиття дієвих заходів щодо неухильного виконання вимог міністерства в частині роботи з кадрами, зміцненні дисципліни та законності, слабку особисту роль у профілактиці та запобіганні злочинним проявам, скоєнню особовим складом надзвичайних подій, помічника начальника - начальника сектору кадрового забезпечення УДАІ УМВС майора міліції ОСОБА_4 попередити про неповну посадову відповідність і вказати, що у разі невжиття дієвих заходів по покращенню роботи у цьому напрямку буде вирішуватися питання про доцільність перебування у займаній посаді;

За відсутність контролю за діями співробітників підпорядкованої служби, послаблення вимогливості до підлеглих щодо належного виконання вимог наказів та вказівок МВС України та УМВС по недопущенню надзвичайних подій з участю особового складу заступнику начальника Управління ДАІ УМВС полковнику міліції ОСОБА_9 оголосити догану;

Начальникам МРВ та галузевих служб УМВС: обставини цієї надзвичайної події оголосити підлеглому персоналу під підпис і вжити заходів щодо недопущення подібних випадків у підпорядкованих підрозділах; поглибити роботу щодо виявлення та звільнення співробітників, які за своїми діловими і моральними якостями не відповідають вимогам сьогодення, своїми діями підривають авторитет органів внутрішніх справ; переорієнтувати діяльність керівного складу усіх рівнів на визначення причин і умов, які сприяють порушенням та на цій основі розгорнути відповідну профілактичну роботу з профілактики та попередження негативних проявів в колективах; негайно здійснити усі можливі заходи щодо усунення причин та умов скоєння працівниками органів внутрішніх справ правопорушень та інших надзвичайних подій; взяти під особистий контроль виконання запланованих заходів з питань зміцнення дисципліни та законності в діяльності органів внутрішніх справ».

Саме на підставі Висновку службового розслідування винесено оскаржуваний Наказ №60, яким встановлено: 28.01.2009 прокуратурою Рівненської області порушено кримінальну справу №70/07-09 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України відносно підполковника міліції ОСОБА_1 ; 23.01.2009 біля 15 год. підполковник міліції ОСОБА_1 , вимагав та отримав від громадянина ОСОБА_10 через посередника в якості хабара грошові кошти в сумі 10000 гривень за виконання дій з використанням наданої йому влади: за повернення вилучених підполковником міліції ОСОБА_1 документів на належний ОСОБА_8 автомобіль «Лексус ЛХ-470» та його неоформлення на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів; 28.01.2009 працівниками Служби безпеки України у службовому кабінеті адміністративного приміщення Управління ДАІ УМВС підполковника міліції ОСОБА_1 було затримано, у зв`язку з вимаганням та отриманням від цього ж громадянина 5000 доларів США за сприяння в тимчасовій реєстрації вказаного автомобіля та видачу довідки для його постановки на постійний облік; ОСОБА_1 28.01.2009 був затриманий у порядку статті 115 КПК України.

В оскаржуваному Наказі №60 також вказано, що підполковник міліції ОСОБА_1 свідомо зрадив інтересам служби, вступив у неділові стосунки з громадянином ОСОБА_8 , отримав від нього винагороду за не оформлення транспортного засобу на майданчик тимчасового тримання автомобілів, за сприяння в тимчасовій реєстрації вказаного автомобіля та видачу довідки для його постановки на постійний облік; основними причинами цієї надзвичайної події стали нехтування вимогами наказів та вказівок МВС України у УМВС щодо недопущення порушень службової дисципліни, слабкої профілактичної роботи та послаблення контролю за діями підлеглих, незадовільне проведення з ними індивідуально-виховної роботи та суттєві прорахунки в управлінській діяльності з боку майора міліції ОСОБА_4 .

Наказом №60 постановлено звільнити старшого інспектора з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції Дубинецького В.В. з органів внутрішніх справ за порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ, скоєння вчинку, що підпадає під ознаки злочину і дискредитує звання начальницького складу ОВС України, втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у неділових стосунках з цивільною особою.

Наказ №21 о/с є реалізацією Наказу №60, із зазначенням норми, на підставі якої позивача звільнено з органів внутрішніх справ - пункт 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ України.

Позивач вказує, що його звільнення за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ України є протиправним, оскільки висновки службового розслідування базуються виключно на інформації про порушення відносно нього кримінальної справи; звільнення працівника з органів внутрішніх справ можливе лише у випадку доведення його вини у скоєнні караного проступку у встановленому порядку; відповідач мав би правові підстави для звільнення позивача виключно у випадку постановлення судом рішення у кримінальній справі, яким встановлено вину позивача; наявність чи відсутність провадження у кримінальній справі стосовно позивача не є визначальним при встановленні в його діях ознак, за які можливе звільнення відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ України; з Висновку службового розслідування та з оскаржуваних Наказів №60 та «21 о/с не вбачається в чому саме полягає протиправність дій позивача, та яким чином такі дії дискредитували звання правоохоронця.

Суд не погоджується з такими доводами позивача та зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20.12.1990 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі іменується - Закон України №565-XII), Міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків (стаття 2 Закону України №565-XII).

Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням (частина перша статті 3 Закону України №565-XII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України №565-XII, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України (частина п`ята статті 18 Закону України №565-XII).

Статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» №3460-IV від 22.02.2006 (далі іменується - Дисциплінарний статут) установлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За правилами статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до пункту 66 Постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» №114 від 29.07.1991 (далі іменується - Положення №114), особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Присяга працівника органів внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, зобов`язує суворо дотримуватися Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ.

Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов`язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров`я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Аналіз наведених норм чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства дає підстави для висновку про те, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Правова позиція щодо застосування наведених норм законодавства міститься у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року (справа №815/2527/15; адміністративне провадження №К/9901/3779/18).

Тобто, застосовуючи до позивача такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення №114, відповідач жодним чином не був зобов`язаний обґрунтовувати незастосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, що в основу Висновку службового розслідування була покладена інформація про те, що: 28.01.2009 слідчим прокуратури Рівненської області було винесено постанову про затримання ОСОБА_1 , у якості підозрюваного у вчиненні злочину на підставі статей 115, 130 КПК України; 30.01.2009 Рівненським міським судом винесено постанову про продовження строку затримання його під вартою терміном до 15 діб; 05.02.2009 підполковнику міліції ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України; 10.02.2009 до УМВС України в Рівненській області надійшла Постанова про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від займаної посади.

Так, відповідно до постанови Рівненського міського суду від 30.01.2009 встановлено, що ОСОБА_1 підозрюється в тому, що він, як старший інспектор з особливих доручень відділу автотехнічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Рівненській області, являючись службовою особою 23 січня 2009 року біля 15 години, поєднуючи з вимаганням, отримав від ОСОБА_8 гроші в сумі 10000 грн., в якості хабара, за повернення вилучених ОСОБА_1 документів на належний ОСОБА_8 автомобіль «Лексус ЛХ-470» та за оформлення вказаного транспортного засобу на майданчик тимчасового тримання автомобілів; 23 січня 2009 року, поєднуючи з вимаганням, отримав від ОСОБА_8 гроші в сумі 5000 доларів США за сприяння у тимчасовій реєстрації належного ОСОБА_8 автомобіля та видачу довідки для постановки автомобіля на облік; 28 січня 2009 року його було затримано по підозрі у вчиненні злочину; даною постановою від 30.01.2009 продовжено строк затримання під вартою ОСОБА_1 до 15 діб (а.с. 21 том 1).

В матеріалах адміністративної справи міститься Подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття від варту від 30.01.2009, в якому вказано, що вчинення ОСОБА_1 вказаних злочинів підтверджується:

(1) протоколом огляду місця події згідно якого вилучено попередньо помічені 50 купюр номіналом по 100 доларів США, службове посвідчення ОСОБА_1 , два мобільні телефони;

(2) на руках ОСОБА_1 виявлено ознаки хімічної речовини;

(3) показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

(4) протоколом виїмки документів в приміщенні Острозького ВРЕР УДАІ УМВС в Рівненській області, документами, що підтверджують службові повноваження ОСОБА_1 (а.с. 20 том 1).

Також, на адресу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області надійшла Постанова про відсторонення обвинуваченого від посади від 06.02.2009, де вказано, що 23.01.2009 біля 15 год., поєднуючи з вимаганням, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_8 , через посередника, в якості хабара грошові кошти в сумі 10000 грн. за повернення вилучених ОСОБА_1 документів на належний ОСОБА_8 автомобіль та не оформлення ТЗ на майданчик тимчасового тримання автомобілів; діючи повторно, 28.01.2009 ОСОБА_1 у службовому кабінеті, поєднуючи з вимаганням, отримав від ОСОБА_8 в якості хабара грошові кошти в сумі 5000 доларів США за сприяння у тимчасовій реєстрації автомобіля та видачу довідки з постановки ТЗ на постійний облік (а.с. 18 том 1).

На переконання суду, того обсягу і змісту документів (інформації), якими володів відповідач при проведенні службового розслідування, було достатньо для притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення №114.

Щодо покликання позивача на відсутність обвинувального вироку суду, яким би було визнано його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 КК України, суд зазначає таке.

Під час розгляду справи по суті, позивач надав суду пояснення, що обвинувального вироку по кримінальній справі відносно нього немає; розгляд кримінальної справи у суді наразі перебуває на стадії дослідження доказів; обвинувальний акт, скерований до суду, не є доказом його вини; за відсутності обвинувального вироку не було правових підстав для його звільнення у 2009 році.

Порядок притягнення особи до кримінальної відповідальності врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України, в той час як застосування дисциплінарної відповідальності регламентовано Дисциплінарним статутом.

Підстави для застосування дисциплінарної та кримінальної відповідальності не є тотожними. Як зазначено вище по тексту, згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту - за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Кримінальне провадження, що проводилося відносно позивача, не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення, оскільки матеріалами справи стверджено, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулося на підставі пункту 66 Положення №114 - «особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ».

Наявність чи відсутність вироку у кримінальній справі не впливає на оцінку дисциплінарного проступку.

Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року (справа №820/11181/15; адміністративне провадження № К/9901/12666/18) вказав, що працівники міліції мають особливий правовий статус, який полягає у віднесенні вимог морального змісту до їх службово-трудових обов`язків. При прийнятті на службу позивач зобов`язувався не використовувати службове становище з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, не вступати у зв`язки, що плямують працівника органів внутрішніх справ чи підривають авторитет цих органів, мають корисливий чи протиправний характер. Посилання позивача на відсутність обвинувального вироку суду на час прийняття оскаржуваних наказів не виключає можливості притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни, що в силу пункту 63 Положення є самостійною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також вказує, що в порушення статті 14 Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №552 від 06.12.1991 (далі іменується - Інструкція №552) (а.с. 216 том 1) у нього не відбиралися пояснення в межах проведення службового розслідування, а відтак таке службове розслідування є необ`єктивним.

У свою чергу, представник відповідача вказав, що під час службового розслідування було дотримано усіх вимог чинного на той час законодавства, а відтак посилання позивача є безпідставними.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Наявна в матеріалах Інструкція №552 не містить прямої вказівки на необхідність відібрання пояснень у особи, відносно якої здійснюється службове розслідування, а містить лише загальне посилання на обов`язок посадової особи при проведенні службового розслідування приймати усі законні заходи по встановленню обставин, вказаних у статті 10 цієї Інструкції: при проведенні службового розслідування повному, об`єктивному і всесторонньому дослідженню підлягають: подія порушення, наявність вини працівника органів внутрішніх справ в скоєнні порушення, мета та мотиви порушення; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності порушника; характеристика особи; причини та умови, що сприяли скоєнню порушення.

Суд зазначає, що встановлення факту наявності чи відсутності в матеріалах службового розслідування пояснень позивача в межах службового розслідування, не є можливим, оскільки відповідно до Акта про відбирання на знищення і знищення справ Управління кадрового забезпечення УМВС України в рівненській області від 23.10.2015, знищено матеріали «Наглядової справи з матеріалами службового розслідування №23-09 по факту поруш. крим. справи №70/07-09 стосовно інст. УДАІ Дубинецького В.В.» (а.с. 238 том 3).

Також, позивач вказує, що його протиправно не ознайомили у встановленому законом порядку з Висновком службового розслідування та з оскаржуваними наказами; про їх існування позивач дізнався лише у 2015 році.

В матеріалах справи міститься лист УМВС України в Рівненській області від 08.10.2015 «Про результати розгляду звернення» (а.с. 10 том 1) де вказано: «На ваше звернення від 30.09.2015 надсилаємо копію витягу з наказу УМВС України в Рівненській області від 10.02.2009 №21 о/с про звільнення Вас з органів внутрішніх справ України. Також інформуємо, що Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2012 №230 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №541/23073) не передбачено надання особам рядового та начальницького складу ОВС України копій висновків службових розслідувань та наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тому, ознайомитись з висновком службового розслідування та наказом УМВС від 10.02.2009 №60 про притягнення Вас до дисциплінарної відповідальності, Ви можете в робочі дні, попередньо узгодивши це за р.т. 679-326 (ВІОС УКЗУМВС)».

Допитана під час розгляду справи в якості свідка ОСОБА_3 вказала, що 12.02.2009 перебувала у суді, де розглядалася справа відносно ОСОБА_1 ; після засідання ОСОБА_1 стало зле, на що була викликана швидка допомога; ОСОБА_1 в цей день було доставлено у лікарню, де свідок перебувала до ночі; осіб, які могли б ознайомити ОСОБА_1 з наказами у лікарні не було.

Суд критично оцінює такі доводи позивача та показання свідка та зазначає наступне.

В матеріалах адміністративної справи міститься Розписка (а.с. 35 том 1), де зазначено, що трудову книжку НОМЕР_1 від 18.07.1988 та військовий квиток № НОМЕР_2 отримав, витяг з наказу УМВС №21о/с від 10.02.2009 отримав «12.02.2009» « ОСОБА_1 » «підпис».

Також, на примірнику Наказу №60 міститься напис: «Ознайомлений: з п. 1 наказу незгідний» «підпис» «12.02.2009» « ОСОБА_1 » (а.с. 38 том 1).

В матеріалах адміністративної справи міститься Висновок експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2015 №1.1-241/15, за висновками якого: рукописний текст про ознайомлення та підпис в Наказі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області №60 від 10.02.2009 виконаний ОСОБА_1 ; рукописний текст та підпис в Розписці від 12.02.2012 виконі ОСОБА_1 (а.с. 116 том 1).

Експертиза проведена ні підставі ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 09.12.2015 (а.с. 57 том 1).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 призначено додаткову почеркознавчу експертизу (а.с. 67 том 2).

Відповідно до Висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 07.09.2017 №1.1-190/17 встановлено: рукописні записи цифрового складу «12.02.2009» в Наказі Управління МВС України в Рівненській області від 10.02.2009 №60 - виконані ОСОБА_1 ; рукописні записи цифрового складу «12.02.2009» в розписці від 12.02.2009 - виконані ОСОБА_1 (а.с. 116 том 2).

За правилами статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Щодо наявних в матеріалах адміністративної справи Висновків експерта суд зазначає, що останні одержані у встановленому законом порядку, а відтак є допустимими доказами (стаття 74 КАС України); жодних правових підстав для відхилення Висновків експерта немає.

Разом з тим, позивач вказує, що станом на дату вручення позивачу наказу про звільнення, трудової книжки і військового квитка - 12.02.2009, позивач перебував в ізоляторі тимчасового тримання Рівненського МВ УМВС, а потім у слідчому ізоляторі і доступ до нього без письмового дозволу слідчого був заборонений. Тому, позивач не міг виконати відповідні написи.

Дана обставина зазначена у постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі №817/3305/15 (а.с. 67 том 3).

У постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі №817/3305/15 також зазначено: «Отже, будь-яких доказів, які б підтверджували вручення позивачу вказаних документів 12.09.2009 року судом не добуто, а відтак висновки експерта-почеркознавця ЕКЦ МВС щодо вчинення написання дати 12.09.2009 року у розписці ОСОБА_1 не можуть слугувати безспірним доказом і повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами».

З даного приводу суд зазначає, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі №817/3305/15 вирішувалося лише питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, адже ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Суд зазначає, що питання отримання позивачем оскаржуваних наказів на певну дату стосується виключно реалізації його права на звернення до суду з позовом у встановлені законодавством строки.

Право позивача на судовий захист, тобто на розгляд його позову по суті, реалізовано шляхом скасування ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 про залишення позову без розгляду, та направленням адміністративної справи на продовження розгляду справи по суті до суду першої інстанції.

Суд констатує, що вирішення питання щодо належного чи неналежного вручення позивачу оскаржуваних наказів підлягає оцінці при розгляді питання щодо строків звернення до суду; натомість, при встановленні правомірності чи протиправності звільнення позивача з органів внутрішніх справ підлягають оцінці обставини, що слугували саме для прийняття таких рішень.

Тобто, правомірність чи протиправність будь-якого рішення підлягає встановленню судом шляхом оцінки обставин та підстав, що слугували для прийняття такого рішення та існували до моменту винесення наказу. Навіть наявність факту неналежного (несвоєчасного) вручення наказу про звільнення з органів внутрішніх справ не є правовою та безумовною підставою для його скасування по суті.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що він не був ознайомлений зі змістом Висновку службового розслідування, а відтак оскаржувані накази є протиправними.

Відповідно до Інструкції №552 (пункт 14.8) посадова особа при проведенні службового розслідування зобов`язана ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилось, за бажанням на те останньої, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Тобто, ознайомлення позивача зі змістом Висновку службового розслідування могло б відбутися виключно за його бажанням; обов`язку щодо ознайомлення позивача зі змістом Висновку службового розслідування за відповідачем не встановлено, так як і обов`язку надавати копію такого документа.

Суд також відхиляє доводи позивача про протиправність його звільнення через відсутність на це згоди профспілкового органу, членом якого він є, з огляду на те, що норми Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» №1045-XIV від 15.09.1999, у даному випадку не поширюються на проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки оскаржувані Накази №60 та №21 о/с винесені правомірно; у відповідача були наявні правові підстави для звільнення позивача з органів внутрішніх справи в порядку пункту 66 Положення №114 - «особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Встановлених судом під час розгляду справи по суті обставин цілком достатньо для висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення №114, оскільки дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Щодо інших позовних вимог, то такі є похідними від вимог про скасування Наказу №60 та Наказу №21 о/с про звільнення позивача. Оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при звільненні позивача з органів внутрішніх справ, тому такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (33000, місто Рівне, вулиця Хвильового, 2; ) про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на роботі - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19 листопада 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.