Справа № 640/21639/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ №640/21639/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представника позивача адвоката Лукашенка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської райо-нної в м. Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
Представник позивача адвокат Лукашенко Є.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в реєстрації місця постійного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення реєстрації місця постійного проживання позивача за вказаною адресою;

3) зобов`язати відповідача зареєструвати місце постійного проживання позивача за вказаною адресою;

4) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в знятті з реєстрації місця проживання позивача;

5) зобов`язати відповідача зняти з реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою позову зазначено те, що на час відкриття спадщини 05.05.2017 позивач був прописаний і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з укладенням контракту із ЗС України позивач з 08.09.2018 зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач звернувся 03.10.2018 до відпо-відача із заявою про реєстрацію місця проживання за попередньою адресою, у задоволенні якої йому було відмовлено з огляду на відсутність документів на право проживання та згоди власників квартири. Вважає такі дії відповідача протиправними, посилаючись на ст. 47 Конс-титуції України, оскільки після закінчення строку дії контракту йому не буде де проживати. Вважає, що відповідачем порушено ч. 2 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою передбачено, що за позивачем збері-гається житло, в якому він проживав до призову на військову службу. Вважає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину на квартиру не позбавляє його як спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, права на володіння і користування цією квартирою.

Відповідачем подано відзив, в якому він просить відмовити у позові з підстав право-мірності оскаржуваних рішень, які прийняті ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений, зокрема, п. 4 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні", п.п. 11, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМ України від 02.03.2016 №207.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов. Представники відповідача та треті особи до суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копіями сторінок паспорту позивача з 13.04.1984 він був прописаним за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира була виділена матері позивача ОСОБА_5 , як службове житло, що підтверджується копією посвідчення від 08.01.1981 №1820.

28 грудня 2016р. позивач призваний у ЗС України на військову службу під час мобілі-зації, що підтверджується копією контракту. Позивач безпосередньо брав участь в АТО та виконував бойові завдання згідно з довідкою від 31.08.2018.

08 вересня 2017р. виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області позивача знято з реєстрації за місцем проживання у м. Києві та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

03 жовтня 2018р. позивач звернувся до Відділу з питань реєстрації місця прожива-ння/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністра-ції із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до якої додав квитанцію про сплату адміністративного збору.

04 жовтня 2018р. Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання з тих підстав, що згідно з пп. 1 п. 11 постанови КМ України від 02.03.2016 №207 він не подав необхідних документів та інфор-мації, а саме документів, що підтверджують право на проживання в житлі, та відсутня згода власників/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (пп. 4 п. 18 постанови КМ України від 02.03.2018 №207).

У зв`язку з цим позивачу відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання за адре-сою: АДРЕСА_2 .

Спірні правовідносини стосуються правомірності відмови відповідача у реєстрації та знятті з реєстрації місця проживання позивача. У спірних правовідносинах відповідач надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг, тому є публічно-правовим спором.

З`ясовуючи характер спірних правовідносин і суть порушеного права, що має значення для правильного визначення юрисдикції суду щодо розгляду цієї справи, представник пози-вача пояснив суду, що предметом оскарження є рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, і відсутній спір про право, тому підстав для закриття провадження не має.

Суд, враховуючи пояснення представника позивача, а також висновок Верховного Су-ду у постанові від 11.07.2019 №296/8597/16-а (http://reyestr.court.gov.ua/Review/82996870), дійшов висновку про належність цієї справи із зазначених позивачем підстав до своєї юрисдикції.

Як визначено в ст. 3 Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересу-вання та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон №1382):

реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому КМ України порядку (абз. 11);

зняття з реєстрації це внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру терито-ріальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебу-вання особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому КМ України порядку (абз. 13).

Статтею 6 цього Закону визначено, що громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (ч. 1). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників (ч. 5).

Згідно із ст. 11 Закону №1382 орган реєстрації здійснює:

формування та ведення Реєстру територіальних громад;

реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Для реєстрації місця проживання особа (представник) подає органу реєстрації (у т.ч. через центр надання адміністративних послуг) документи, перелік який визначено в ч. 3 ст. 6 цього Закону і в п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМ України №207 від 02.03.2016 (далі Правила).

Так, зокрема, згідно з пп. 4 п. 18 Правил (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

Пунктом 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її пред-ставнику.

Згідно з п. 23 Правил працівник органу реєстрації в день звернення особи або її пред-ставника, серед іншого:

приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи;

вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціа-лізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів;

формує і вносить дані про зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади;

формує інформацію про зняття з реєстрації місця проживання особи для її передачі до Реєстру відповідно до Порядку;

оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягли 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення;

повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслугову-вання та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утри-мання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирно-го будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися.

Отже, Законом №1382 і Правилами встановлено чітку процедуру реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання особи, яка здійснюється на підставі заяви особи, встановленої форми, та необхідних документів.

Згідно з копією заяви від 03.10.2018 про реєстрацію місця проживання графи "1. Пра-во проживання в житлі", "2. Згода власника/співвласників житла або їх уповноважених орга-нів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання в житлі" позивачем не заповнені. До заяви додано лише квитанцію про сплату адміністративного збору, тобто документів, які б підтверджували право позивача на проживання у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , до заяви від 03.10.2018 не додано, як не було зазначено згоди власника/співвласників житла.

Вказані обставини, виходячи із змісту пп. 1 п. 11, пп. 4 п. 18, п. 23 Правил, є підставою для відмови у реєстрації місця проживання та знятті з реєстрації місця проживання, тому спірні відмови відповідач є правомірними, адже прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом №1382 і Правилами.

Суд відхиляє посилання позивача на ч. 2 ст. 12 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно з якою військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд вважає, що дана норма не врегульовує спірних правовідносин щодо реєстрації чи зняття з реєстрації місця проживання. Водночас, спір не стосується права позивача на житло, яке він займав до призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Також, суд відхиляє посилання позивача на відкриття спадщини на квартиру, у зв`язку із смертю матері, оскільки дані обставини не спростовують правомірність оскаржуваних дій відповідача і не є підставою для задоволення позовних вимог.

Позивач не надав до суду доказів того, що ним було отримано свідоцтво про право на спадщину на майно і таке свідоцтво було подано відповідачу на підтвердження права власності на квартиру.

Щодо заяви позивача до компетентних органів за місцем відкриття спадщини про прийняття всієї належної йому спадщини за законом, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Демченко О.І. і зареєстрована в реєстрі за №408, то її не було надано відповідачу, тому останній не міг її розглянути, а відтак дана заява не може вважатися доказом неправомірності дій чи рішень відповідача.

Доводи позивача про те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину на квартиру не позбавляє його як спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, права на спадщину, загалом є вірними і відповідають положенням ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Однак, спір не стосується успадкування позивачем майна та захисту права позивача на спадщину, тому правильність таких доводів не спрос-товує правомірність дій і рішень відповідач, якому необхідного документу не було надано.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б спростовували заперечення відповідача та підтверджували обґрунтованість вимог позивача і наявність підстав для вчинення відпові-дачем дій, про які він просить суд, позивач не навів, а судом таких підстав не встановлено.

Зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та наявної у справі копії посвідчення учасника бойових дій від 04.05.2018, тому судовий збір ним не сплачувався. Інші судові витрати не заявлялися, тому підстав для їх розподілу не має.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація;

01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 24, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко