Справа № 758/2484/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10815/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Сербія ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом громадянина Республіки Сербія ОСОБА_1 до виконувача обов`язків заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Іванов А.П.,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Республіки Сербія ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара А.В., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача у справі про порушення митних правил від 30.01.2019 року № 0107/30500/19.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що у спірному випадку відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач. Вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач не взяв до уваги та не в повній мірі дослідив обставини стану його здоров`я, які спростовують можливість притягнення до адміністративної відповідальності. Так, автомобіль у визначений законом строк - до 15.08.2018 року, не був вивезений за межі території України у зв`язку з його перебуванням з 02.08.2018 року до 04.08.2018 року та з 10.08.2018 до 18.08.2018 року на обстеженні та лікуванні, за результатами якого йому було рекомендовано обмежити присідання на строк 1 місяць та не керувати автомобілем протягом 1,5 місяців. З 27.08.2018 року до 25.09.2018 року він проходив повноцінний курс лікування, за результатами якого позивачу було заборонено сидіти протягом 3 місяців. Однак позивач зазначає, що по закінченню тримісячного строку він об`єктивно не міг перебувати за кермом та подолати відстань від м. Київ, де проживав, до митного посту «Лужанка», яка становить більше 800 км, з належним дотримання правил дорожнього руху. Але відразу після поліпшення здоров`я він у мінімально можливий строк здійснив всі заходи, щоб вивезти вищевказаний автомобіль. З огляду на вищевикладені факти, вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України. Також позивач стверджує, що не міг вжити заходів для вивезення автомобіля за межі України за сторонньої допомоги та участі, як того вимагає положення ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України, оскільки не має в Україні близьких людей, яким міг би довірити автомобіль.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встанови суд, постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара А.В. у справі про порушення митних правил від 30.01.2019 року № 0107/30500/19 громадянина Республіки Сербія ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність зазначеної постанови, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, даною нормою передбачено покарання, зокрема, за невивезення за межі митної території України транспортного засобу особистого користування протягом встановленого законом строку.

Такий строк встановлено, зокрема, ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, згідно з якою тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

А згідно з ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Водночас, ч. 6 ст. 380 Митного кодексу України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Як встановив суд із змісту оскарженої постанови відповідача, протоколу про порушення митних правил від 11.01.2019 року № 0107/30500/19 та інших матеріалів справи, о 00 год. 42 хв. 11.01.2019 року в зону митного контролю пункту пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «Виїзд з України» заїхав легковий автомобіль марки PEUGEROT 307 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1, який слідував із України в Сербію . Для митного контролю він надав контрольний талон для переміщення по смузі «Зелений коридор», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 05.01.2011 року НОМЕР_4 і паспорт громадянина Республіки Сербія від 31.08.2015 року НОМЕР_5. Згідно інформації центральної бази даних ЄАІС ДФС та АСМО «Інспектор» даний автомобіль був ввезений ОСОБА_1 на митну територію України 15.08.2017 року через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Під час здійснення митного контролю йому було роз`яснено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та попереджено про відповідальність, передбачену ст. ст. 481, 485 Митного кодексу України в разі порушення зобов`язання про зворотне вивезення автомобіля. Відповідно до інформації ПІК «Інспектор 2006» ОСОБА_1 мав вивезти даний автомобіль за межі митної території України в строк до 15.08.2018 року, однак вивіз його лише 11.01.2019 року, чим перевищив термін більше, ніж на десять діб. 30.01.2019 року під час розгляду справи ОСОБА_1 повідомив, що вчасно не вивіз автомобіль за межі України, оскільки тривалий час перебував на лікуванні. У підтвердження своїх пояснень надав копії виписок історії хвороби від 04.08.18 року № 183840 та від 17.08.2018 року № 183980, виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 25.09.2018 року № 184228 та копію консультаційного висновку спеціаліста від 28.01.2019 року, згідно з якими він тривалий час перебував на лікуванні, а також лікарі рекомендували протягом тривалого часу не керувати транспортним засобом.

Факту порушення встановленого ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України строку позивач не заперечує, а твердження про відсутність в його діях складу порушення митних правил обґрунтовує станом здоров`я та лікуванням, підтвердженим відповідними довідками медичних закладів, що, на його думку, об`єктивно перешкоджало вивезти автомобіль у встановлений законом строк.

Так, згідно з випискою з історії хвороби № 183840 за 2018 рік ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні з 02.08.2018 року до 04.08.2018 року, а також йому було рекомендовано обмеження в присіданні 1 місяць і важкі фізичні навантаження, водіння автомобіля упродовж 1,5 місяці.

Згідно з випискою з історії хвороби № 183980 за 2018 рік ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні з 10.08.2018 року до 18.08.2018 року, а також йому рекомендовано обмеження в присіданні 1 місяць і важкі фізичні навантаження, водіння автомобіля упродовж 1,5 місяці. Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 25.09.2018 року № 184228 ОСОБА_1 заборонено сидіння протягом трьох місяців, тобто до 25.12.2018 року. Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 28.01.2019 року № 242 ОСОБА_1 заборонено водіння автомобілем впродовж двох місяців, до 28.03.2019 року.

Проаналізувавши відомості зазначених вище довідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначеними медичними документами не охоплено весь термін порушення строку тимчасового ввезення транспортного засобу, зокрема, за період з 25.12.18 року до 11.01.2019 року відсутні будь-які документи.

Також колегія суддів зазначає, що не у всі періоди позивач перебував безпосередньо на лікуванні чи реабілітації, а лише періодично.

Крім того, слід зазначити, що порядок визначення особливостей виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі, визначено «Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981.

Так, п. 5 розділу VIII цього Порядку передбачено, що при наявності факту аварії чи дії обставин непереборної сили, що має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

За змістом положень розділу VIII наведеного Порядку № 657 аварія - це небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально уповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що особа звільняється від відповідальності, зокрема, за ст. 381 Митного кодексу України не лише у разі наявності факту аварії, дії обставин непереборної сили чи особистих обставин та документального підтвердження такого факту, а також своєчасного (до закінчення встановленого строку вивезення транспортного засобу) письмового повідомлення найближчого митного органу про відповідні обставини.

Однак, як встановив суд, позивач, в порушення вимог ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України більше ніж на десять діб перевищив строк вивезення транспортного засобу, ввезеного ним на митну територію України для особистого користування на строк до одного року і не повідомив відповідний митний орган про існування обставин, які цьому перешкодили, а саме про наявність проблем зі здоров`ям, внаслідок яких він не міг керувати автомобілем, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою відповідача.

При цьому, позивач жодним чином не спростував факту вчинення ним зазначеного порушення митних правил. В контексті наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав про те, що позивач не вжив жодних дій для того, щоб транспортний засіб був вивезений за межі України у встановлений законодавством термін, а також жодних дій щодо інформування митних органів про неможливість вчасного вивезення.

Колегія суддів також зазначає, що проблеми зі здоров`ям позивача, перебування в зв`язку з цим на лікуванні, подальші обмеження щодо сидіння та керування автомобілем загалом є обставинами, які могли впливати на можливість вивезення автомобіля за межі митної території України позивачем безпосередньо, проте, на думку колегії суддів, дані обставини не могли бути об`єктивною та нездоланною перешкодою для повідомлення митного органу про їх існування, вжиття заходів для організації вивезення автомобіля іншими особами тощо. Однак жодної з таких дій позивач не вчинив і не надав відповідачу чи суду аргументованих пояснень щодо об`єктивної неможливості їх вчинити.

Доводи позивача про те, що він не міг вжити заходів для вивезення автомобіль за межі України за сторонньої допомоги, оскільки не має в Україні близьких людей, яким міг би довірити автомобіль, колегія суддів вважає безпідставними і не бере до уваги, оскільки такі твердження є виключно суб`єктивними.

Інших обґрунтованих доводів, що свідчать про наявність поважних та об`єктивно обґрунтованих обставин, які б перешкоджали йому виконати наведені вище вимоги законодавства, позивач суду не надав.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Також колегія суддів вважає у спірному випадку безпідставними доводи позивача про те, що беручи до уваги характер вчиненого порушення, його майновий стан, обставини, які пом`якшують покарання, можливо накласти більш м`яке стягнення, ніж передбачене санкцією ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України (штраф у розмірі 17000,00 грн.), яке є суттєво тяжчим (вищим), ніж покарання у виді штрафу за скоєння багатьох злочинів, оскільки питання накладення адміністративного стягнення та визначення його виду і розміру є поза межами повноважень суду адміністративної юрисдикції, а відповідно до норм ч. ч. 3, 6 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має повноваження, зокрема, змінити захід стягнення, проте виключно в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення (в даному випадку ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України), з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, з огляду на те, що у діях позивача наявний склад правопорушення, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судом першої інстанції, застосування до позивача санкції у вигляді притягнення до відповідальності на підставі ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України відповідає вимогам законодавства.

Крім того, на думку колегії суддів, такі доводи позивача суперечать іншим його доводам, а саме про те, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України. Тобто в одному випадку позивач взагалі заперечує факт вчинення ним порушення митних правил, а в іншому лише не погоджується з тяжкістю накладеного на нього адміністративного стягнення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Сербія ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року у справі № 758/2484/19 за адміністративним позовом громадянина Республіки Сербія ОСОБА_1 до виконувача обов`язків заступника начальника - начальника протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС Кухара Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 19.11.2019 року