Справа № 1340/4728/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11126/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгої О. І.
суддів -Глушка І. В.
Запотічного І. І.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року про закриття провадження у справі № 1340/4728/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскільки ним, всупереч вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, та не сплачено судовий збір у розмірі визначеному законом.

Особі, яка подала апеляційну скаргу, надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 834 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 06 листопада 2019 року.

18 листопада 2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду, на виконання вимог ухвали суду від 29 жовтня 2019 року, надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з важким матеріальним становищем. Крім того, на думку ОСОБА_1 , ним доповнено зміст апеляційної скарги.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Оскарженою до апеляційного суду ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року закрито провадження у справі №1340/4728/18 за адміністартивним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 . апеляційний суд зазначив, що поряд з несплаченим судовим збором, апеляційна скарга не відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту такої скарги, оскільки апелянт не вказав обгрунтування вимог апеляційної скарги із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права. На виконання ухвали суду віж 29 жовтня 2019 року апелянт надіслав нову редакцію апеляційної скарги, доводи, якої однак не можуть свідчити про навність обгрунтування вимог апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається з тексту уточненої апеляційної скарги, скаржник не навів підстав для апеляційного оскарження саме ухвали про закриття провадження, оскільки в ній не міститься посилань на допущене судом першої інстанції неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права. Такі підстави викладаються в апеляційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цим судом при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду апеляційної інстанції перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі. Разом з тим, доводи апелянта наведені ним як в апеляційній скарзі, так і уточненій редакції скарги, є суб`єктивним баченням особи щодо вирішення його позовних вимог, та не відповідають контексту та змісту п. 6 ч. 2 ст.296 Кодексу адмністративного судочинства України.

Суд зазначає, що згідно положень, які містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. При цьому, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21 лютого 1975 року № 4451/70, пункт 57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28 травня 1985 року № 8225/78, пункт 37 рішення у справі «Guerin v. France» від 29 липня 1998 року № 25201/94, пункт 96 рішення у справі «Krombach v. France» від 13 лютого 2001 року № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року № 15123/03, пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року № 24402/02, пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України»); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах «Osman v. The United Kingdom» від 28 жовтня 1998 року № 23452/94 та «Kreuz v. Poland» від 19 червня 2001 року № 28249/95).

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів приходить висновку, що ОСОБА_1 вимоги ухвали суду від 29 жовтня 2019 року в частині приведення змісту скарги у відповідність до п.6 ч.2 ст.296 Кодексу адміністративного судочинства України не виконав.

Що ж до клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, то на переконання суду його вирішення є передчасним, зважаючи на невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального закону щодо її змісту.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року про закриття провадження у справі № 1340/4728/18 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний