Справа № 809/2314/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2019 року

Київ

справа №809/2314/13-а

адміністративне провадження №К/9901/32908/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного підприємства "Талан"
на постановуІвано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 (суддя: Тимощук О.Л.)
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 (колегія суддів у складі: Кухтей Р.В., Нос С.П., Яворський І.О.)
у справі №809/2314/13-a
за позовомПриватного підприємства «Талан»
доДолинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Талан» звернулося в суд з адміністративним позовом до Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 10.10.2011 року та № від 20.12.2011.

Позовні вимоги мотивовані правомірністю врахування у податковому обліку витрат, понесених по операціям з ТОВ «Ресурс Сервіс», оскільки реальність виконання спірних господарських операцій підтверджується первинними бухгалтерськими документами.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Востаннє постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовані тим, що первинні документи від імені уповноваженої особи ТОВ «Ресурс Сервіс», підписані невстановленими особами, із застосуванням технічних засобів, а тому у позивача відсутні правові підстави для формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по спірним господарським операціям.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів про необґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами проведеної податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій з купівлі - продажу газу (пропан - бутан) зрідженого, який був придбаний у ТОВ «Ресурс Сервіс», з податку на прибуток за період з 01.06.2010 по 31.03.2011, з податку на додану вартість за період з 01.02.2011 по 31.03.2011, складено акт від 26.09.2011 року № 1786/231/25069056, у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог:

- п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 13333 грн. та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту з ПДВ (ряд. 18.2) за декларацією за лютий 2011 року в сумі 1436 грн.;

- п. 5.1 пп. 5.2.1, 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 1538316 грн., у т. ч. за 1 півріччя 2010 року в сумі 181 990 грн., за три квартали 2010 р. в сумі 867 465 грн., за 2010 в сумі 1 469 053 грн., за 1 квартал 2011 року в сумі 69 263 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, 10.10.2011 відповідачем прийнято три податкові повідомлення - рішення:

- № , яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 1538316,00 грн. та штрафної (фінансової) санкції в розмірі 384579,00 грн.;

- № про сплату 13333,00 грн. податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 грн.;

- № (форма «В4») про сплату штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 грн.

12.12.2011 рішенням ДПА в Івано-Франківській області №2929/10/25-019/318/843 скасовано повідомлення - рішення від 10.10.2011 № в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 17 315,00 грн.; а рішенням № 2928/10/25-019/317/841 залишено без змін повідомлення-рішення № та скасовано повідомлення-рішення № (форма «В4») від 10.10.2011.

20.12.2011 відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2011, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1538316,00 грн. та штрафні (фінансові санкції) у розмірі 367264, грн.

Виявлені порушення ґрунтуються на неправомірності формування позивачем податкового кредиту та складу витрат внаслідок здійснення господарських операцій з між ТОВ «Ресурс Сервіс» та ПП «Талан».

Так, позивач на виконання укладеного договору купівлі-продажу від 05.05.2010 № 76РМ-10 та додатку до нього від 15.12.2010 № 1, укладеного між ТОВ «Ресурс Сервіс» та ПП «Талан», здійснював придбання скрапленого газу від ТОВ «Ресурс Сервіс». Позивачем згідно з даним договором придбано у ТОВ «Ресурс Сервіс» скрапленого газу в кількості 1190,129 тон на суму 7942153 грн.

На підтвердження факту придбання товару та формування витрат позивачем надано податкові накладні № 16 від 02.02.2011 та № 19 від 03.02.2011, видаткові накладні, журнал-ордер та відомості по рахунку 631. Оплата товару підтверджується листом ПАТ «Фольксбанк» та платіжними дорученнями.

Первинні документи, в тому числі і договори, підписані директором ТОВ «Ресурс Сервіс» ОСОБА_1 .

Згідно інформації з витягу бази даних Держприкордонслужби Київський В.В. в`їхав на територію України 05.01.2010 о 08 год 03 хв, а тому в момент підписання платіжних документів та договору перебував на території України.

Згідно висновку судової технічної експертизи матеріалів документів № 3418 від 22.10.2014 не вдається можливим встановити давність виконання підписів від імені ОСОБА_1 на представлених для проведення експертизи первинних документах, у зв`язку із відсутністю необхідного для цього технічного обладнання.

Згідно висновку криміналістичної експертизи № 1299 з дослідження почерку та підписів за матеріалами адміністративної справи № 809/2314/13-а, що складений 28.10.2014, встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 на вищевказаних документах, оригінали яких направлялися для експертного дослідження виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою із застосуванням технічних засобів, зокрема перемальовкою «на просвіт» з якихось моделей або один з одного.

Так, згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Також не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону (підпункт 7.2.4 пункт 7.2 статті 7 зазначеного Закону).

Згідно із пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді.

Отже, в силу вимог наведених норм податкові накладні виписані від імені підприємства неуповноваженою або невстановленою особою, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів.

Наведена правова позиція також узгоджується з висновками Верховного Суду України, що висловлені останнім у постанові від 5 березня 2012 року по справі №21-421а11.

Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, правомірно здійснили ретельне дослідження усіх первинних документів, складених на реалізацію спірного договору, та встановивши, що у справі, яка розглядається, первинні документи підписані від ТОВ «Ресурс Сервіс» невідомою особою, дійшли вмотивованого висновку про неправомірність формування позивачем податкового кредиту та складу витрат на підставі таких первинних документів, які не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товару.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції повністю погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що ґрунтуються на нормах закону, а тому вони не підлягають скасуванню.

Суд касаційної інстанції зазначає, що норми матеріального та процесуального права судами попередніх інстанцій під час нового розгляду не порушені. Натомість у суду відсутні повноваження щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, або перевагу одних доказів над іншими та переоцінки доказів, які досліджувались судами.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Талан" залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду