Справа № 1.380.2019.004183
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004183
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю: представника позивача Попович Н .І.,

представника відповідача Васильєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань праці (далі - ДСУ з питань праці, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Державної служби України з питань праці від 06.08.2019 №76-кт про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 у вигляді звільнення з посади заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області;

- поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області;

- стягнути з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.08.2019.

Крім того, позивач просив стягнути на його користь з Державної служби України з питань праці 40000 грн. витрат на правову допомогу.

Разом з позовом позивач просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 було відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 06.08.2019, неправомірно на його думку, було звільнено з посади заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці) за вчинення дисциплінарного проступку.

ОСОБА_2 вважає наказ ДСУ з питань праці №76-кт від 06.08.2019 незаконним, винесеним з грубим порушенням законодавства без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а накладення дисциплінарного стягнення пов`язане, на думку позивача, виключно з упередженим ставленням щодо нього.

Зазначено, що інспектором праці ОСОБА_3 було проведено інспекційне відвідування суб`єкта господарської діяльності ТзОВ «Юмакс-Львів» в результаті якого було складено акт в якому зафіксовано порушення та складено припис щодо їх усунення. Під час розгляду справи про накладення штрафу, ОСОБА_2 дійшов висновку про відсутність у ТзОВ «Юмакс-Львів» правопорушення передбаченого ст. 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), а відтак і штрафні санкції не застосовано, про що був складений відповідний протокол та подані детальні пояснення.

Позивач вважає, що при розгляді матеріалів інспекційного відвідування ТзОВ «Юмакс-Львів» діяв виключно в межах своїх повноважень, а відтак прийняв законне рішення про не накладення штрафних санкцій. Враховуючи наведене застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення порушує права позивача та суперечить чинному законодавству.

Відповідач 13.09.2019 за вх. №33033 подав відзив на позовну заяву. ДСУ з питань праці позовні вимоги заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими та на спростування останніх вказує на наступне. Щодо заступника начальника ГУ Держпраці ОСОБА_2 . у зв`язку з надходженням листа та службової записки відповідних посадових осіб було відкрито дисциплінарне провадження за наслідками якого винесено оскаржуваний наказ, яким звільнено його з посади. Зазначено, що ОСОБА_2 при розгляді справи про накладення штрафу на ТзОВ «Юмакс-Львів» не було враховано обов`язкової для виконання вимоги абз.2 п.8 Порядку №509 та виходячи за межі службових повноважень прийнято рішення не передбачене законодавством щодо не притягнення суб`єкта господарювання до юридичної відповідальності. На переконання відповідача, дисциплінарне стягнення застосоване до ОСОБА_2 відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця тож застосовано правомірно та в порядку визначеному законом.

Ухвалами суду від 26.08.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху та призначено судове засідання в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 17.10.2019 суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала ,просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доводи сторін, всебічно та повно дослідивши докази наявні в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 наказом ДСУ з питань праці №16-кт від 23.03.20016 був призначений заступником начальника ГУ Держпраці у Львівській області.

Відповідно до направлення ГУ Держпраці №2049 від 26.09.2018, виданого на підставі наказу ГУ Держпраці №2239-П головним державним інспектором праці Карпівим О.П. було проведене інспекційне відвідування ТзОВ «Юмакс-Львів» та складено акт інспекційного відвідування (невиїздного інспектування) юридичної особи (фізичної особи) яка використовує найману працю від 04.10.2018 №ЛВ1815/593/НД/АВ.

В ході інспекційного відвідування було виявлено наступні порушення:

- порушення ч.3 ст. 24 КЗпП - в ході проведення інспекційного відвідування адміністрацією Товариства, не надано жодних документів (наказів про прийняття на роботу, трудових договорів, табелів обліку робочого часу, відомостей про нарахування та виплату заробітної плати та інше), щодо працевлаштування особи №1 ( ОСОБА_4 ), ведення яких передбачено законодавством про працю при використанні найманої праці, що свідчить про неналежне оформлення трудових відносин;

- порушення ч.2 ст. 72, ч.4 ст. 73 та ч.ч.1,2 ст. 107 КЗпП - 31 працівнику не проведено подвійної оплати за роботу у святковий день 25.12.2017.

На підставі виявлених в ході інспекційного відвідування та зафіксованих в акті порушень головним державним інспектором праці Карпівим О.П. було складено припис про усунення виявлених порушень від 04.10.2018 №ЛВ1815/593/АВ-П.

Листом ГУ Держпраці від 04.10.2018 №9595/5/04.5-09 два примірники акту та припису надіслані об`єкту інспекційного відвідування.

ТзОВ «Юмакс-Львів» надало заперечення на припис у яких посилаючись на наведені у запереченнях обставини, зокрема не врахування інспектором того факту, що працівниками були написані заяви про компенсацію роботи у святковий день шляхом надання додаткового дня відпустки, просило не застосовувати до підприємства жодних фінансових стягнень.

Рішенням начальника ГУ Держпраці від 12.10.2018 №ЛВ1815/593/НД/АВ/ТД/МГ було призначено до розгляду справу про накладення штрафу за порушення ТзОВ «Юмакс-Львів» законодавства про оплату праці в частині недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та оформлення трудових відносин на 23.10.2018. Про що було повідомлено ТзОВ «Юмакс-Львів» листом від 16.10.2018 №523/1/11/11-39.

Розгляд справи здійснювався ОСОБА_2 , начальником відділу юридичного забезпечення ГУ Держпраці та головним спеціалістом організації аналітики ГУ Держпраці.

За результатами розгляду справи ОСОБА_2 не винесено постанови про накладення штрафу на ТзОВ «Юмакс-Львів» у зв`язку з відсутністю доказів порушень викладених в акті інспекційного відвідування виявлених ОСОБА_3

У зв`язку з надходженням листа начальника ГУ Держпраці від 02.04.2019 №3365/1/01-07 та службової записки начальника відділу персоналу ГУ Держпраці від 06.06.2019, наказом ДСУ з питань праці від 06.06.2019 №222-к (із змінами внесеними згідно із наказами ДСУ з питань праці від 05.07.2019 №273-к від 22.07.2019 №315-к) було відкрито дисциплінарне провадження щодо заступника начальника ГУ Держпраці ОСОБА_2 .

У ході дисциплінарного провадження було перевірено інформацію викладену у зверненні колективу ГУ Держпраці від 08.05.2019 стосовно можливих корупційних дій посадових осіб ГУ Держпраці, зокрема за фактом не накладання на ТзОВ «Юмакс-Львів» штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. З метою з`ясування обставин які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження у ОСОБА_2 було витребувано головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДСУ з питань праці пояснення.

На виконання зазначених вимог ОСОБА_2 надав пояснення від 24.06.2019 та 29.07.2019 у яких щодо порушень ТзОВ «Юмакс-Львів» ч.3 ст.24 КЗпП - допуску до роботи працівника без оформлення трудових відносин, вказав що особа працівника на ім`я ОСОБА_4 , який згодом назвався ОСОБА_5 , під час проведення інспекційного відвідування не встановлювалася. Натомість особова картка, заява про прийняття на роботу та відповідний наказ, ксерокопія паспорта, розрахункові відомості ОСОБА_5 наявні в матеріалах інспекційного відвідування, що спростовує порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП.

Щодо порушення ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ч.ч.1,2 ст.107 КЗпП ОСОБА_2 зазначив, що компенсація встановлюється за роботу у вихідний день згідно ст.72 КЗпП тоді як в акті зазначено порушення щодо роботи у святковий день, що регулюється ст.73 КЗпП і виключає факт порушення ч.2 ст 72 КЗпП. А на спростування порушень ч.4 ст.73, ч.ч.1,2 ст.107 КЗпП до заперечень ТзОВ «Юмакс-Львів» додано наказ №12/12 від 12.12.2017 про надання працівникам згідно наведеного опису (31 особа) за їх бажанням у будь-який наступний рік їх роботи на підприємстві додатковий вихідний день до відпустки.

Також в ході дисциплінарного провадження досліджувалися пояснення начальника ГУ Держпраці.

Як вбачається з матеріалів справи до ОСОБА_2 відповідно до наказів ДСУ з питань праці від 12.05.2017 №19-кт від 12.06.2018 №31-кт, від 26.03.2019 №17-кт від 06.06.2019 №44-кт було застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді оголошення доган, попередження, зауваження.

За результатами вищезгаданого дисциплінарного провадження, дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДСУ з питань праці було встановлено, що ОСОБА_2 при розгляді справи про накладення штрафу на ТзОВ «Юмакс-Львів» не враховано обов`язкові до виконання вимоги абз.2 п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, та виходячи за межі наданих службових повноважень прийнято не передбачене законодавством рішення щодо не притягнення до юридичної відповідальності ТзОВ «Юмакс -Львів» та як наслідок вчинено дисциплінарний проступок, передбачений п.7 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Наказом ДСУ з питань праці №76-кт від 06.08.2019 про застосування дисциплінарного стягнення за результатами дисциплінарного провадження ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника начальника ГУ Держпраці у Львівській області.

Не погоджуючись з даним наказом, вважаючи своє звільнення протиправним, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 № 340 визначено, що Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Серед основних завданнями Управління Держпраці, визначених в 3 Положення, зокрема, є: - реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; - здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, застосування статті 259 Кодексу законів про працю України встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Як встановлено судом інспекційне відвідування ТзОВ «Юмакс-Львів» здійснювалося головним державним інспектором ОСОБА_3 про що було складено відповідний акт з відображенням у ньому виявлених порушень та припис. Заступник начальника ГУ Держпраці Стецько А . Я. за результатом розгляду справи про накладення штрафу на даного суб`єкта господарювання за порушення ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ч.ч.1,2 ст.107 КЗпП прийшов до висновку про відсутність порушень та підстав для накладення штрафу, що і стало підставою для винесення оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і звільнення його з посади.

Частиною першою статті 64 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

З іншого боку, частина перша статті 8 Закону України «Про державну службу» визначає, що державний службовець зобов`язаний, зокрема: забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

У силу вимог частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною другою цієї ж статті дисциплінарним проступком є зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною першою статті 67 Закону України «Про державну службу» обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

За змістом частин першої, десятої, одинадцятої статті 69 вказаного Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша, друга статті 77 Закону України «Про державну службу»).

З сукупного аналізу вищенаведених норм, випливає, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен відповідати низці вимог, які за своєю природою випливають з необхідності повного та всебічного дослідження усіх обставин які стали причиною проведення дисциплінарного провадження, обрання того чи іншого виду стягнення передбаченого статтею 66 Закону України «Про державну службу» безпосередньо залежить від того, який саме дисциплінарний проступок вчинений державним службовцем.

Суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 12.08.2019 у справі №1340/4847/19.

Як вбачається з матеріалів справи в наказі від 06.08.2019 №76-кт «Про застосування дисциплінарного стягнення до А .Стецька » містяться відомості передбачені ч.2 ст 77 Закону України «Про державну службу». А саме, зазначено його реквізити, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин з якого можна встановити суть дисциплінарного проступку, його вид та кваліфікацію.

Згідно ч.6 ст.77 Закону України «Про державну службу» державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення. Із копії оскаржуваного наказу судом встановлено і позивачем не заперечується, що віно знайомився з його змістом 06.08.2019.

Також ДСУ з питань праці 06.08.2019 було видано наказ 3454-К «Про оголошення наказу Державної служби України з питань праці від 06.08.2019 №76-кт «Про застосування дисциплінарного стягнення до А . Стецька »»

Як уже встановлено судом, дисциплінарний проступок ОСОБА_2 полягає у перевищенні службових повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 затверджено Порядок №509 «Про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення». Відповідно до п.2 Порядку, Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Зокрема штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Згідно п.4 Порядку під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Як було встановлено, в ході інспекційного відвідування було виявлено порушення ч. 3 ст.24 КЗпП, яким встановлено, шо працівника не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В розділі 111 Опис виявлених порушень Акту від 04.10.2018 № Л В1815/593/11Д/А В в підтвердження порушення вимоги частини третьої статті 24 КЗпП зазначається наступне: «В ході проведення інспекційного відвідування адміністрацією Товариства, не надано жодних документів (наказів про прийняття на роботу, трудових договорів, табелів обліку робочого часу, відомостей про нарахування та виплату заробітної плати та ін.), щодо працевлаштування особи №1 ( ОСОБА_4 ), ведення яких передбачено Законодавством про працю при використанні найманої праці, що свідчить про неналежне оформлення трудових відносин. Слід зазначити, що особа №1 (Володмир) 28.09.2018 охороняв територію товариства, спочатку ОСОБА_10 , згодом назвався ОСОБА_11 . 04.10.2018 при змові із керівником Товариства ОСОБА_12 останній відомче. що 28.09.2018 попросив знайомого на ім`я ОСОБА_4 почергувати на прохідній Товариства та особисто проінструктував його представлятись ОСОБА_5 ».

Щодо даних обставин суд зазначає, що інспекційне відвідування ТзОВ «Юмакс-Львів» фіксувалося відеотехнічними засобами. Проте, факт дослідження ОСОБА_2 вказаних матеріалів під час розгляду справи не доведено, що на переконання суду свідчить про недотримання ним вимог п.4 Порядку.

Як встановлено судом та сторонами не заперечується, представники підприємства на розгляд справи щодо накладення штрафу не прибули, це свідчить про те, що жодними доказами на спростування інформації викладеної в акті ОСОБА_2 не оперував.

У своїх поясненнях позивач покликається на той факт, що під час інспекційної перевірки ОСОБА_3 не встановлювалася особа працівника, щодо якого були виявлені порушення передбачені ч.3 ст 24 КЗпП і не відібрано у неї пояснень, тобто з наведеного вбачається, що не було встановлено і того що цією особою є саме ОСОБА_5 . Враховуючи дані обставини наявні докази працевлаштування ОСОБА_5 не є, на думку суду, достатніми підставами для висновку про відсутність порушення передбаченого ч.3 ст.24 КЗпП.

Також суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оплату праці", компенсація за роботу у святкові (неробочі), вихідні дні є обов`язковою для підприємств (установ, організацій) усіх форм власності і господарювання, в тому числі для закладів охорони здоров`я державної та комунальної форм власності.

Згідно зі статтею 72 КЗпП робота у вихідний день може компенсуватися за згодою сторін наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі за правилами статті 107 цього Кодексу.

Спосіб компенсації роботи у вихідний день (надання іншого дня відпочинку чи підвищена оплата) визначається за угодою сторін трудового договору в наказі про залучення працівника до роботи у вихідний день.

Підвищеній оплаті у подвійному розмірі підлягає робота у вихідний день, якщо вона не компенсована наданням іншого дня відпочинку.

Робота у святкові та неробочі дні (стаття 73 КЗпП) також підлягає компенсації відповідно до статті 107 КЗпП.

Як встановлено судом у ході інспекційної перевірки також було виявлено порушення ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ч.ч.1,2 ст.107 КЗпП - не проведення оплати 31 працівнику за роботу 25.12.2017(релігійне свято Різдво Христове).

Під час розгляду справи про накладення штрафу на ТзОВ «Юмакс-Львів» ОСОБА_2 також прийшов до висновку про відсутність порушень передбачених вищезазначеними нормами, щодо нездійснення оплати праці працівникам у подвійному розмірі за роботу у святковий день. На обґрунтування своїх доводів позивач посилається на заперечення суб`єкта господарювання щодо порушень зазначених у приписі. З даних заперечень вбачається що за заявами працівників відповідним наказом ТзОВ «Юмакс-Львів» було прийнято рішення про надання працівникам за їх бажанням додаткового вихідного дня до відпустки.

Щодо цього слід зазначити, що оплата праці за роботу у вихідний, святковий та неробочий день працівникам, які одержують місячний оклад, провадиться у розмірі одинарної годинної або денної ставки понад оклад, якщо робота у вихідний, святковий, неробочий день провадилася у межах місячної норми часу і в розмірі подвійної годинної або денної ставки понад оклад, якщо робота провадилась понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у вихідний, святковий і неробочий день. При визначенні годинної ставки для оплати відпрацьованих годин у святкові, неробочі, вихідні дні місячний посадовий оклад працівника ділиться на місячну норму тривалості робочого часу, затверджену правилами внутрішнього трудового розпорядку для даного підрозділу (працівника).

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Ця норма статті 107 КЗпП використовується у випадку, коли робота у святковий, неробочий день не включається до норми робочого часу.

Для працівників, які працюють за графіками і робота у святкові та неробочі (вихідні) дні включається до місячної норми робочого часу, оплата праці провадиться відповідно до норм зазначеної статті 107 КЗпП, а саме - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, але не може бути замінена іншим днем відпочинку, оскільки в такому випадку працівником не буде повністю відпрацьована встановлена йому норма робочого часу (лист Мінпраці від 29.12.2009 № 853/13/84-09 та лист Мінсоцполітики від 09.12.2014 № 922/13/155-14).

З сукупного аналізу вищенаведених норм законодавства та рекомендацій вбачається, що за роботу у святковий день працівнику може бути надано за його бажанням вихідний у інший день, проте це не виключає необхідності виконання вимог ст. 107 КЗпП, які передбачають подвійну оплату за роботу у святковий день. Тобто, компенсація або заміна підвищеної оплати наданням роботодавцем працівникові іншого дня відпочинку передбачена за роботу у вихідний день, тоді як у святковий день оплата проводиться у відповідності до вимог ст. 107 КЗпП - у подвійному розмірі.

А отже, ОСОБА_2 помилково прийшов до висновку про відсутність вищевказаних порушень виявлених під час інспекційного відвідування. ОСОБА_2 не враховано обов`язкові до виконання вимоги абз.2 п.8 Порядку (чинного на момент винесення оскаржуваного наказу) і прийняте не передбачене законодавством рішення про не притягнення до юридичної відповідальності ТзОВ «Юмакс-Львів», оскільки було прийнято рішення про розгляд справи про накладення штрафу на суб`єкта господарювання на підставі п.3 Порядку.

З наведеного суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи про накладення штрафу на ТОВ «Юмакс-Львів», належні та у достатньому обсязі оформлені документи щодо додержання законодавства про працю в частині виявлених головним державним інспектором праці ГУ Держгеокадастру ОСОБА_13 О.І. порушником не було надано, а виявлені обставини не були у повному обсязі досліджені ОСОБА_2 , тож не прийняття рішення про накладення штрафу правомірно кваліфіковано відповідачем за п.7 ч.2 ст 65 Закону України «Про державну службу». Дисциплінарна комісія у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» повно та об`єктивно з`ясувала обставини вчинення дисциплінарного проступку враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. У даному випадку суд також бере до уваги факти неодноразового притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд також зауважує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини за яких вчинено проступок, тощо.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Згідно з приписами ст. 139 КАС України, судовий збір розподілу не підлягає.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2019.

Суддя В.М. Сакалош