Справа № 140/321/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 140/321/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним рішення від 23 січня 2019 року щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням усіх складових та розмірів грошового забезпечення; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 85% належних видів грошового забезпечення та виплачувати її в подальшому, без обмежень кінцевої дати та у повному обсязі у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з січня 2011 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була призначена у розмірі 85 % від суми грошового забезпечення.

З 01 січня 2018 року у зв`язку із змінами сум основного грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», пенсія була перерахована. Проте при проведенні перерахунку пенсії відповідач обмежив її розмір шляхом зміни розміру основних видів грошового забезпечення у відсотках з 85% до 70% та не включив до розрахунку суми додаткових видів грошового забезпечення.

Як зазначив позивач, він звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про перерахунок належної пенсії з урахуванням 85% суми грошового забезпечення та включенням до розрахунку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Однак листом від 23 січня 2019 року за №80/Т-01 року відповідач повідомив, що за чинною редакцією Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% та що підстав для включення до розрахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення немає.

На думку ОСОБА_1 , таке рішення відповідача порушує його конституційні права та інтереси. Він вважає, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма закону, яка визначає розмір пенсії у відсотках, чинна на момент призначення пенсії. Перерахунок пенсії має здійснюватися з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення в розмірах, встановлених на день призначення пенсії. На час призначення пенсії частиною другою статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення. Внесені у 2014 році зміни до частини другої статті 13 вказаного Закону (максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового) не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити; також просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою від 27 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 263 КАС України. Згідно з частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечив, вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (а.с.30-33). В обґрунтування своєї позиції вказав, що при призначенні пенсії позивачу її розмір становив 85% суми грошового забезпечення. Відповідно до чинної редакції статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб із змінами, передбаченими Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, законодавцем встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Вказані зміни набрали чинності 01 травня 2014 року. Вони не визнані неконституційними. Крім того, зауважив, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, рішення суду не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. У задоволенні позову відповідач просив відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року дану справу визнано типовою, провадження у даній типовій адміністративній справі було зупинене до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18 за позовом Особа 1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії (а.с.26-27). Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено (а.с.50). Як визначено частинами другою, третьою статті 237 КАС України з дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Частиною другою статті 263 КАС України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини другої статті 262 КАС України у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, розгляд справи по суті розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною другою статті 262, частиною другою статті 263 КАС України.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка призначена з 01 січня 2011 року у розмірі 85% від суми грошового забезпечення (вислуга років 30) а.с.37.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою (МВС) від 01 січня 2011 року грошове забезпечення при призначенні пенсії складалося з посадового окладу 950,00 грн., окладу за військове звання 125,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 35% 376,25,00 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 1815,90 грн. (в тому числі: надбавка за високі досягнення або виконання особливо важливих робіт 50%, премія 85% ), всього 3267,15 грн.

Як свідчать матеріали пенсійної справи позивача, з часу призначення пенсія неодноразово перераховувалась. Відповідні перерахунки були проведені у жовтні 2013 року, у березні 2016 року, проте основний розмір пенсії ОСОБА_1 залишався незмінним 85% грошового забезпечення (а.с.43-44).

23 березня 2018 року Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області) сформувала та скерувала до ГУ ПФУ у Волинській області довідку №1935 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (міліції) Ткачука ОСОБА_2 , з якої вбачається, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 та від 21 лютого 2018 року №103 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського «старший інспектор» до посади на день звільнення із служби «помічник начальника відділу-оперативний черговий чергової частини» становить: посадовий оклад - 2500,00 грн.; оклад за спеціальним званням майор поліції - 2000,00 грн.; надбавка за стаж служби (45%) - 2025,00 грн.; премія (2,05%) - 133,76 грн., всього - 6658,76 грн. (а.с.45).

На підставі вказаної довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23 березня 2018 року №1935 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (з грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988) ГУ ПФУ у Волинській області у квітні 2018 року провело перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року. При цьому основний розмір пенсії склав 70% грошового забезпечення; розмір перерахованої пенсії з 01 травня 2018 року склав 4661,13 грн. (при вислузі років 30) а.с.46.

17 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, оскільки при призначенні її розмір становив 85% , а не 70 % (а.с.14). ГУ ПФУ у Волинській області листом від 23 січня 2019 року №80/Т-01 (а.с.15) повідомило позивача про те, що перерахунок його пенсії здійснено за чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з нового грошового забезпечення у розмірі 70 % (максимальний).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2262-ХІІ).

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із пунктами а, частини першої, частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вбачається із протоколу про призначення пенсії від 19 січня 2011 року, на день звільнення ОСОБА_1 у відставку за віком вислуга позивача становила 30 років, тому пенсія за вислугу років була обчислена у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (надалі - Постанова №103), пунктом 3 якої встановлено, що перерахунку з 1 січня 2016 року підлягають пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за №393 (надалі - Порядок №45).

Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення.

Судом встановлено, що на виконання постанови №103, згідно з Порядком №45 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2016 року, виходячи із розміру 70 % від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23 березня 2018 року №1935, при цьому при здійсненні перерахунку та визначенні розміру пенсії відповідач застосував чинну норму частини другої статті 13 Закону №2262-XII.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції Закону №1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, які полягають у такому.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону №2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-XII на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 протиправно застосовано розмір процентної складової грошового забезпечення 70%, а не 85%, що був установлений при її призначенні.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18, суд у даній типовій справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 01 січня 2016 року у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Стосовно позовної вимоги позивача про визнання протиправним рішення від 23 січня 2019 року щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням усіх складових та розмірів грошового забезпечення, які було враховано при призначенні пенсії, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Разом з тим, позивач помилково вважає, що лист ГУ ПФУ у Волинській області від 23 січня 2019 року №80/Т-01 є рішенням актом індивідуальної дії. Крім того, суд також звертає увагу, що перерахунок пенсії позивача на виконання Постанови №103 був здійснений відповідачем на підставі відомостей про розмір та складових грошового забезпечення, зазначених у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23 березня 2018 року №1935 (а.с.45). При цьому ГУ ПФУ у Волинській області не наділене повноваженнями самостійно включати до розміру грошового забезпечення надбавки, які не включені до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Безпідставною є також вимога позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області виплачувати перераховану пенсію в подальшому, без обмежень кінцевої дати.

Так з матеріалів справи слідує, що пенсія ОСОБА_1 призначена довічно, тобто, не обмежена кінцевою датою. КАС України не встановлено можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №167/592/17, від 14 лютого 2019 року у справі №362/7962/15-а.

Також, на думку суду, у цій справі відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач.

Відповідно до положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду. У спірних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн. згідно з квитанціями від 08 лютого 2019 року №8, від 20 лютого 2019 року № 26 (а.с.2, 23, 54-55), тому зважаючи на часткове задоволення позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 384,20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 85 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк