Справа № 280/4269/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
04 листопада 2019 року Справа № 280/4269/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року з 01 жовтня 2017 року з урахуванням максимального розміру пенсії в розмірі 10740 гривень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01 жовтня 2017 року та виплатити заборгованість з пенсії без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 26 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року відмовлено у задоволення клопотання позивача про проведення розгляду справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є військовим пенсіонером Міністерства оборони України, пенсія призначено по інвалідності у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року по справі № 808/507/18 його позовні вимоги задоволено часткового та, зокрема, зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивчача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.11.2017 №18-196 вих-17, починаючи з 01.10.2017, та виплатити заборгованість з виплати пенсії. Вказане рішенням залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції набрало законної сили. Так, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати рішення суду від 06 листопада 2018 року та надати розрахунок призначеної пенсії, проте із наданого розрахунку вбачається, що пенсійний орган безпідставно обмежив розмір пенсії позивача максимальною величиною у розмірі 10740,00 грн. Позивач вважає такі дії протиправними та просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх..№38712), відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років у максимальному розмірі, що відповідає десяти прожитковим мінімумам, установленим для осіб, які втратили працездатність, як те передбачено частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з викладених, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

У відповідності до пункту 3 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності, та згідно статей 257, 262 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З лютого 2017 року ОСОБА_1 є військовим пенсіонером Міністерства оборони України та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як працівник військової прокуратури.

30 серпня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», та затверджено, зокрема, нові оклади працівників військової прокуратури.

04 грудня 2017 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про направлення довідки про розмір нового грошового забезпечення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Листом від 14 грудня 2017 року №1758/с Запорізький обласний військовий комісаріат повідомив позивача про те, що довідку про склад і розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 22 листопада 2017 року №18-196 вих-17 повернуто без реалізації, та до відома надіслано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11 грудня 2017 року №17970/03, в якому мотивовано повернення довідки ненадходженням з Пенсійного фонду України повідомлення про перерахунок пенсій відповідним категоріям осіб.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю органів Пенсійного фонду та вважаючи, що має право на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною грошового забезпечення на прирівняній посаді, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та:

- визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 9; ) щодо не повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 );

- зобов`язано Пенсійний фонд України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 9; ) повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 );

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.11.2017 №18-196 вих-17;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.11.2017 №18-196 вих-17, починаючи з 01.10.2017, та виплатити заборгованість з виплати пенсії.

- в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року в адміністративній справі №808/507/18 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року в адміністративній справі №808/507/18 - без змін.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 року по справі № 808/507/18 набрало законної сили 18.04.2019 року.

02 травня 2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якої просив виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року по справі № 808/507/18 та надати розрахунок призначеної за рішенням суду пенсії без обмеження граничного розміру.

Листом від 15 травня 2019 року відповідач повідомив, що ним на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії позивача та надано два розрахунки його пенсії станом на 01 жовтня 2017 року та на 01 січня 2018 року.

Згідно розрахунку пенсії по інвалідності станом на 01 жовтня 2017 року на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року по справі № 808/507/18, розмір розрахованої мені пенсії(з надбавками) склав 16769,73 гривні. З урахуванням максимального розміру пенсії - розмір пенсії, яку отримує позивача склав 10740 гривень.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з частиною 7 статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) у редакції Закону України від 08 липня 2011 №3668-VI, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 24 грудня 2015 №911-VIII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Спір у цій справі стосується правомірності обмеження пенсії позивача за вислугу років до виплати з 01 жовтня 2017 року сумою у розмірі 10740,00 грн. тобто застосування пенсійним органом максимальної величини розміру пенсійних виплат.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що набули чинності з 01 січня 2017 року та полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 15 квітня 2019 року у справі №522/16973/17.

Таким чином, враховуючи неконституційність положень частини 7 статті 43 Закону №2262-XII з 20 грудня 2016 року, суд дійшов висновку про те, що застосування до пенсії позивача обмеження, передбаченого даною нормою у редакції Закону №1774-VIII, не відповідає принципу правової визначеності.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування обмеження розміру пенсії позивача у період з 01 жовтня 2017 року максимальним розміром 10740,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 1000,00 грн., суд вважає, що відсутні підстави для їх задоволення, у зв`язку з наступним.

Згідно частин 1-3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою розподілу судових витрат позивач повинен подати до суду детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Суд зазначає, що позивачем не надано до адміністративного позову жодного доказу здійснення ним витрат на правничу допомогу та розрахунок її суми.

Отже, клопотання позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, враховуючи що відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 263, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року з 01 жовтня 2017 року з урахуванням максимального розміру пенсії в розмірі 10740 гривень.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01 жовтня 2017 року та виплатити заборгованість з пенсії без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 04 листопада 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов