Справа № 932/17165/19
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/932/897/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Женеску Е.В.

при секретарі Яковенко А.С.

за участю представників позивача:Куцугуб О.Ю., Пилипчука Є.О.

відповідача: ОСОБА_2.

перекладача: Мікадзе М.Т.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та об`єднаним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2019 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України а також з позовною заявою про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України.

Вимоги мотивує тим, що відповідач прибув до України 23.03.2014 року та з того часу з України не виїжджав. Факт порушення Відповідачем правил перебування в Україні та ухилення від виїзду з України після закінчення терміну перебування встановленого законодавством, було зафіксовано 07.07.2015 р. шляхом оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження у термін до 06.08.2015 року. До теперішнього часу рішення про примусове видворення не виконано. Із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем не звертався. Як стало відомо позивачу 18 листопада 2019 року громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 звільняється з Державної установи «Солонянська виправна колонія №21», в якій відбував покарання згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 року.

Враховуючи викладене позивач звернувся до суду із позовною заявою про примусове видворення за межі території України громадянина Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 18.11.2019 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 року постановлено об`єднати в одне провадження адміністративні справи 932/17165/19 та 932/17167/19.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали позов та викладені у ньому обставини, просили задовольнити позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, надав суду паспорт громадянина Грузії, який зіпсований та містить вирвані аркуші, які вкладені до паспорту окремими аркушами, додатково зазначив, що має намір самостійно відновити зіпсований паспорт та повернутися до Грузії.

Суд, вислухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Судом встановлено наступне.

Згідно з інформацією з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, які перетинають державний кордон «Аркан» громадянин Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до України за паспортом громадянина Грузії НОМЕР_1 44547, виданого 27.08.2013 року міністерством юстиції Грузії терміном дії до 27.08.2023 р., востаннє здійснив в`їзд в Україну 23.03.2014 року.

07.07.2015 р. співробітниками Першотравневого РВ ГУ МВС України в Донецькій області на території Першотравневого району при переїзді через блок-пост, на автошляху Маріуполь-Мангуш, був затриманий громадянин Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Сенак, Грузія, оформлено Протокол про адміністративне правопорушення та прийнята Постанова про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2015 р.

Рішенням про примусове повернення №3 від 07.07.2015 р. до країни походження громадянина Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зобов`язано самостійно залишити територію України у термін до 06.08.2015 р.

Рішення у зазначені строки не виконав.

На виконання листа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 19.09.2019 р. №1201.3.2/23232-19 щодо вжиття заходів реагування відповідно до міграційного законодавства, Солонянським РВ було відправлено запит від 01.10.2019 р. №1258-656/1258-19 в якому просили відібрати пояснення у засудженого ОСОБА_2 та надати копії всіх документів, які знаходяться у справі засудженого, який відбуває покарання в СВК-21.

09.10.2019 р. за вих.. №21/2-5102 на адресу Солонянського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшов лист з Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» щодо направлення письмового пояснення засудженого ОСОБА_2 , Згода на обробку персональних даних, а також копія вироку Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2017, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.10.2017, ухвала Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2017 р. та копія паспорта засудженого, яка містилася у справі.

З інформації, яку надав ОСОБА_2 , стало відомо, що він приїхав в Україну в жовтні 2014 року, через аеропорт м.Донецьк, за своїм грузинським паспортом, з метою відвідування родичів, ОСОБА_5 . До засудження проживав в м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, точну адресу не пам`ятає. Паспорт підпалила жінка з ревнощів. Приїхав в Україну з м.Тбілісі. В Грузії був зареєстрований в м.Сенакі.

В судовому засіданні відповідач надав оригінал паспорта, однак той мав вирвані сторінки, які були вкладені, як окремі аркуші.

Солонянським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було зроблено запит до СВК-21 від 02.11.2019 вих.№1258/814-1258-19 стосовно надання завіреної належним чином Довідки з фото громадянина ОСОБА_2 , для подальшої можливості його ідентифікації на яку 08 листопада 2019 року отримано необхідну Довідку на засудженого ОСОБА_2 , та має стислу інформацію стосовно засудженого, його попередніх судимостей та містить його фото.

Згідно з Характеристикою засуджений ОСОБА_2 характеризується негативно, допустив 68 порушень режиму відбування покарання, які виражаються в порушенні розкладу дня, порушенні локалізації, невиконанні законних вимог адміністрації, порушенні форми одягу, що має 68 стягнень, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але на критику реагує завжди негативно. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, демонструє зневажливе ставлення до них. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Умисно уникає виконання робіт з самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні, не проявляє соціальну корисну активність. 17.08.2018 р. комісією установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання, як особі, що не стає на шлях виправлення. 05.04.2019 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 ККУ як особі, що не довела своє виправлення. Перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник режиму утримання.

13.11.2019 року до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Дніпропетровській області за вих. №4/4-1765 від 11.11.2019 надійшло Подання про прийняття рішення про примусове видворення за межі України, щодо іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство, в якому значиться, що на виконання Наказу НП України від 08.10.2019 №998 «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», згідно інформації отриманої від Південно-Східного міжрегіонального управління з питання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відносно іноземних громадян, які відбувають покарання, було встановлено, що 18.11.2019 р. з ДУ «Солонянська виправна колонія №21» звільняється гр. Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цьому поданні також зазначено, що враховуючи суспільно небезпечні діяння вказаної особи, можливість продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України та на підставі вимог ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», після звільнення останнього прийняти рішення щодо його видворення.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов`язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» слід дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов`язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи таке рішення щодо відповідача було прийнято та останній не залишив територію України у встановлений цим рішенням строк, тобто ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Як встановлено під час розгляду справи судом, обґрунтованими є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, оскільки відповідач:

- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, оскільки граничний період тимчасово перебування Відповідача на території України закінчився 21.06.2014 року;

- у нього відсутній належним чином оформлений документ, що дає право на виїзд з України;

- ухилення Відповідача, без поважних підстав, від виконання рішення Першотравневого РВ ГУДМС України в Донецькій області від 07.07.2015 року № 3 про примусове повернення з України;

- у Відповідача відсутня можливість легального працевлаштування на території України, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні;

- окрім того він вже не один раз притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі.

- під час відбування покарання проявив себе як особа, що не стає на шлях виправлення, неодноразово порушував режим утримання.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, в тому числі, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього відсутні належним чином оформлені документи, кошти на повернення, а також беручи до уваги численні порушення кримінального законодавства, що свідчить про ризики продовження подальшого кримінального життя на території України, а тому все перелічене свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, у зв`язку із чим наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення.

Оскільки відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення з території України, суд має всі підстави вважати, що відповідач знаходиться на території України незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, а тому він має бути видворений в примусовому порядку за межі території України, відповідно до п.1.8 Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затверджено наказом МВС України, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119.

Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, а також приймаючи до уваги наявність ризиків, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення із адміністративним позовом, слід зазначити наступне.

Як зазначено у ч.1ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3ст.122 КАС України).

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1ст.123 КАС України).

Згідно з ч.3ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (ратифікованої Законом України від 17.07.1997, №475/97-ВР) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з клопотання позивача та доданих до нього документів, останнім було отримано інформацію щодо місця перебування відповідача лише після отримання листа з ГУНП Дніпропетровської області в 2019 році.

За таких обставин, оскільки причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із вказаним адміністративним позовом є поважними, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача та поновити пропущений строк.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 288, 289 КАС України, суд, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та об`єднаним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Е.В. Женеску