Справа № 200/9638/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

14 листопада 2019 р. Справа №200/9638/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Буряк І.В.,

секретаря судового засідання Соколової С.О.,

за участю:

представник позивача: ОСОБА_1 .

представник відповідача Орлатий В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (надалі - відповідач, ГУ ДМСУ в Донецькій області ), третя особа Міністерство внутрішніх справ України (далі третя особа, МВС України) про: визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 ; зобов`язання ГУ ДМСУ в Донецькій області поновити дію посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 04.12.2013.

24 вересня 2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, за змістом якої позивач просив залучити МВС України у якості третьої особи у справі; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , оформлене висновком від 29.01.2015; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 від 29.01.2015 № 3/1-224/4; зобов`язати ГУ ДМСУ в Донецькій області поновити дію посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_1 від 04.12.2013.

Протокольною ухвалою суду клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду.

Суд мотивував ухвалу тим, що у зв`язку із відсутністю поштового сполучення з м. Донецьк, позивач оспорюване рішення не отримував.

01 жовтня 2019 року МВС України надано до суду клопотання «Про залучення третьої особи», за змістом якого викладено заперечення проти залучення до участі у справі у якості третьої особи МВС України та висловлено прохання у такій якості залучити Національну поліцію України.

Також надано пояснення на позов ОСОБА_3 , де зазначено, що МВС України не є розпорядником інформації на підставі якої відповідачем прийнято оскаржуване у справі рішення та не наділено повноваженнями щодо здійснення заходів по боротьбі з організованою злочинністю, висловлено прохання у позові відмовити.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року клопотання МВС України задоволено, виключено МВС України зі складу учасників справи.

У судовому засіданні від 14 листопада 2019 року позивач вимоги позовної заяви підтримав повністю, позов просив задовольнити.

Відповідач проти позовних заперечував, з мотивів викладених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом.

Позивачем, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, зокрема, заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , оформлене висновком від 29.01.2015.

Досліджуючи таке рішення, суд з`ясував, що воно за своєю суттю містить опис фактичних обставин та у резолютивній частині зазначено: «Вважала б за доцільне скасувати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , визнати недійсною, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 04.12.2013 та вжити заходів щодо її вилучення.»

Підписано провідним спеціалістом відділу імміграційної роботи ГУ ДМС України в Донецькій області та погоджено начальником управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України у Донецькій області.

У подальшому на підставі цього рішення, оформленого висновком, прийнято рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області від 29.01.2015 № 3/1-224/4 «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну», яким скасовано дозвіл, виданий 20.11.2013 ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю Грузії на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Частина 1 ст. 5 КАС України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

Пункт 19 ч. 1 ст. 4 КАС України. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк;

Частина 1 ст. 19 КАС України. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Пункт 9 ч. 5 ст. 160 КАС України. Позовна заява повинна містити у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

З огляду на зміст статей 2, 4, 5, 19 КАС України задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 березня 2019 року справа № 826/16994/15 зазначено таке: «індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.»

При вирішенні даної справи суд також застосовує висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 справа №826/2169/17: «Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника, прав чи обов`язків у зв`язку із виданням спірного рішення не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.»

Керуючись викладеним, суд, досліджуючи рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , оформлене висновком від 29.01.2015, встановив, що таке носить рекомендаційний характер (не є формально обов`язковим), не встановлює для позивача жодних суб`єктивних прав та обов`язків, не є адресованим безпосередньо позивачу, складений службовою особою та погоджений посадовою особою суб`єкта владних повноважень.

Тобто, не відповідає ознакам індивідуально-правового акта, а тому таке рішення оформлене висновком безпосередньо не порушує права позивача, а визнання його протиправним та скасування, відповідно, права не відновлює.

Згідно п.1. ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому суд керується ч. 2 ст. 124 Конституції України, за змістом якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Вказана позовна вимога не є юридичним спором у розумінні чинного законодавства України та правозастосовчої практики Верховного Суду.

У цьому ж контексті, Велика Палата Верховного Суду відзначала, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Тому суд першої інстанції може не роз`яснювати позивачу, до суду якої юрисдикції він має звертатися з таким позовом (постанова від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, ухвала Верховного Суду від 25.04.2019 справа № П/9901/801/18)

Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 238, 239, 248, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №200/9638/19-а в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМСУ в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , оформлене висновком від 29.01.2015 - закрити.

Повернути заявнику частину судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. з Державного бюджету України

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у судовому засіданні 14 листопада 2019 року. Повний текст ухвали виготовлений 18 листопада 2019 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Буряк