Справа № 560/3042/19
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2019 р. Справа № 560/3042/19

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Громадської ради доброчесності (місцезнаходження: вул. Генерала Шаповала, 9, м. Київ, 03109) про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 до Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку відповідача від 29.05.2019 "Про невідповідність судді Хмельницького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Постановою Верховної Ради України від 18.04.2019 позивачку обрано на посаду судді Хмельницького окружного адміністративного суду. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 133/зп-18 від 07.06.2018 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, в тому числі щодо позивачки. 31.05.2019, перед початком співбесіди в межах процедури кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді, позивачку ознайомили з висновком Громадської ради доброчесності про невідповідність позивачки критеріям доброчесності та професійної етики. Підставою для такого висновку стало те, що в Декларації доброчесності судді за 2017 рік в пункті 22 "Мною не здійснювались вчинки, що можуть мати наслідком притягнення мене до відповідальності" позивачка відповіла "підтверджую", незважаючи на те, що 28.01.2018 суддю було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Позивачка вказаний висновок відповідача вважає неправомірним, безпідставним і таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів та повноваженням Громадської ради доброчесності. При цьому позивачка вважає, що у спірних правовідносинах відповідач має ознаки суб`єкта владних повноважень, а оспорюваний висновок порушує її права та законні інтереси. Зокрема, позивачка зазначає, що негативний висновок Громадської ради доброчесності є перешкодою для отримання суддівської винагороди у підвищеному розмірі, адже у зв`язку з його наявністю рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31.05.2019 про відповідність позивачки займаній посаді судді набирає чинності лише після його розгляду у пленарному складі Комісії та за умови, що воно буде підтримане не менше ніж одинадцятьма членами Комісії.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.10.2019 справу за позовом ОСОБА_1 передано до Сьомого апеляційного адміністративного суду для вирішення питання про підсудність справи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 справу передано за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду.

11.10.2019 справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями суддею для розгляду справи визначено суддю Демитор Н.В.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у складі судді Демитор Н.В. від 16.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 23.10.2019 задоволено заяву судді Демитор Н.В. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Дончика В.В.

Ухвалою судді Дончика В.В. від 28.10.2019 справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 29.10.2019 задоволено заяву судді Дончика В.В. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Шаповалову Т.М.

Ухвалою судді Шаповалової Т.М. від 31.10.2019 справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 31.10.2019 задоволено заяву судді Шаповалової Т.М. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Томчука А.В.

Ухвалою судді Томчука А.В. від 04.11.2019 справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 04.11.2019 задоволено заяву судді Томчука А.В. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Свентуха В.М.

Ухвалою судді Свентуха В.М. від 06.11.2019 справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2019 задоволено заяву судді Свентуха В.М. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Комара П.А.

Ухвалою суду від 08.11.2019 задоволено заяву судді Комара П.А. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Жданкіну Н.В.

Ухвалою суду від 11.11.2019 задоволено заяву судді Жданкіної Н.В. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду суддею для розгляду справи визначено суддю Слободонюка М.В.

Ухвалою суду від 14.11.2019 задоволено заяву судді Слободонюка М.В. про самовідвід, а справу передано для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького окружного адміністративного суду від 15.11.2019 суддею для розгляду справи визначено суддю Сала П.І.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 КАС України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим законом.

Відтак, вирішуючи питання про можливість прийняття цієї справи до свого провадження, суд враховує, що адміністративна справа № 560/3042/19 за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку передана на розгляд Вінницького окружного адміністративного суду з іншого адміністративного суду на підставі положень статті 29 КАС України.

В силу вимог ч. 1, 2 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 провадження у цій справі вже відкрито. Тому додатково питання про це суд не вирішує.

Визначаючись щодо форми адміністративного судочинства для розгляду цієї справи, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною четвертою статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 КАС України).

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності для цілей Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд зауважує, що такий перелік не є вичерпним і в силу вимог пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України справами незначної складності є також справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Перелік цих справ відповідає справам, визначеним у пунктах 1-4 частини 4 статті 12 КАС України.

В силу вимог ч. 1 ст. 260 КАС України про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Отже, змістовний аналіз вказаних вище норм процесуального права вказує на те, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка адміністративна справа, окрім тих справ, які обов`язково повинні розглядатися судом у загальному позовному провадженні, перелік яких чітко передбачений у ч. 4 ст. 12 та ч. 4 ст. 257 КАС України. Крім цього, саме суд визначає форму адміністративного судочинства для розгляду конкретної справи і згідно з вимогами п. 4 ч. 9 ст. 171, ч. 1 ст. 260 КАС України питання про це вирішується в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі.

Відтак, оскільки за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа не належить до тих справ, які можуть бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження, а також зважаючи на те, що прийняття законного і обґрунтованого рішення по суті спору не потребує заслуховування усних пояснень учасників справи в судовому засіданні, суд доходить висновку про можливість розгляду та вирішення цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та інших учасників справи (у письмовому провадженні).

При цьому суд враховує клопотання позивачки про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також те, що це клопотання задоволено ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 про відкриття провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, на підставі положень ч. 12 ст. 171, ч. 2 ст. 260 КАС України суд вважає необхідним встановити відповідачу 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі наявності таких заперечень).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з ч. 5 ст. 49 КАС України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Так, у відповідності до п. 20 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Частиною першою статті 88 Закону № 1402-XII визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

Крім того, відповідно до пп. 4.10.5 п. 4.10 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13.10.2016 № 81/зп-16, з наступними змінами (надалі - Регламент), за результатами співбесіди Комісія у складі колегії ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

У разі ухвалення рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за наявності висновку ухвалюється протокольне рішення про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки зазначеного рішення відповідно до вимог абзацу другого частини першої статті 88 Закону № 1402-XII.

Рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді набирає чинності з дня ухвалення цього рішення у разі, якщо воно буде підтримане не менше ніж одинадцятьма членами Комісії згідно з абзацом другим частини першої статті 88 Закону № 1402-XII або у разі надходження до Комісії рішення Громадської ради доброчесності про скасування відповідного висновку до моменту його розгляду Комісією у пленарному складі.

Згідно з пп. 4.10.6 п. 4.10 Регламенту на засіданні Комісії у пленарному складі з підстави, визначеної абзацом другим частини першої статті 88 Закону № 1402-XII, розгляду підлягають рішення Комісії, ухвалені у складі колегії про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді, висновок та пояснення судді (кандидата на посаду судді), обставини, документи та матеріали, які були предметом розгляду під час співбесіди.

Питання розглядається шляхом заслуховування члена Комісії-доповідача, який інформує присутніх на засіданні членів Комісії про ухвалене Комісією у складі колегії рішення, зокрема про зміст висновку та пояснення судді (кандидата на посаду судді).

Як видно зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, оспорюваний висновок надавався відповідачем Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у зв`язку з проведенням співбесіди з позивачкою під час процедури кваліфікаційного оцінювання судді.

За результатами співбесіди Комісія у складі колегії ухвалила рішення від 31.05.2019 про відповідність позивачки займаній посаді, з умовою набрання чинності цим рішенням в порядку, визначеному пп. 4.10.5 п. 4.10 Регламенту.

За цих обставин, враховуючи предмет позову та наведені вище положення нормативних актів, суд доходить висновку, що рішення у цій справі може вплинути на права, інтереси та обов`язки Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оскільки незалежно від рішення суду по суті спору, враховуючи принцип обов`язковості судового рішення, воно повинно враховуватись під час прийняття Комісією рішення щодо позивачки у пленарному складі з підстави, визначеної абзацом другим частини першої статті 88 Закону № 1402-XII.

Крім того, оскільки до передачі справи на розгляд судді Салу П.І. мали місце випадки заявлення (задоволення) самовідводу іншими суддями Вінницького окружного адміністративного суду, суд вважає необхідним зазначити таке.

З матеріалів справи видно, що фактичною підставою для самовідводу стало те, що один з членів Громадської ради доброчесності, а саме ОСОБА_2 В., у період з 10.02.2012 до 25.09.2015 займав посаду судді Вінницького окружного адміністративного суду. При цьому, на переконання суддів, які заявляли про самовідвід, під час спільної роботи в суді між ними та ОСОБА_3 склались такі відносини, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності суду під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В силу положень ч. 1, 2, 3 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Найбільш застосовною до ситуації, що склалась у зв`язку з розглядом цієї справи, є така підстава для самовідводу, як "наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді" (п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України).

Водночас для розкриття змісту вказаної правової підстави доцільно звернутись до Кодексу суддівської етики, міжнародних стандартів поведінки судді та практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст. 15 зазначеного Кодексу неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Більш повно критерій об`єктивності пояснюється у Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Згідно з пунктом 2.5 вказаних Принципів суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. До числа таких справ належать, серед інших, випадки, коли:

(a) суддя насправді відчуває прихильність або упередженість щодо однієї зі сторін або має особисту інформацію щодо спірних доказових фактів, пов`язаних зі справою;

(b) раніше при розгляді того ж самого спору суддя виступав як юрист або залучався як важливий свідок; або

(c) суддя або хтось із членів сім`ї судді матеріально зацікавлений у певному результаті розгляду справи.

У справі "Газета Україна-Центр проти України", заява № 16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п. 28, 31, 32, Європейський суд з прав людини вказав на те, що:

- існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42);

- у контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Отже, при наданні оцінки об`єктивності судді під час здійснення правосуддя необхідно розрізняти два критерії:

1) об`єктивна безсторонність, яка полягає у встановленні фактів, які можуть ставити під сумнів незалежність судді;

2) суб`єктивна безсторонність, яка полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

При цьому особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 42).

Також практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Повертаючись до цієї справи, слід зазначити, що факт спільної роботи судді Сала П.І. та члена Громадської ради доброчесності ОСОБА_3 у Вінницькому окружному адміністративному суді дійсно мав місце у період з лютого 2012 року до вересня 2015 року. Відтоді будь-яких відносин з названою особою суддя не підтримує.

З урахуванням наведених вище джерел права, зазначений факт сам по собі ще не може свідчити про наявність підстав для самовідводу судді Сала П.І. від розгляду цієї справи, оскільки за загальним правилом особиста безсторонність судді презюмується.

До того ж на суддю покладено обов`язок заявити самовідвід у разі, якщо він насправді відчуває прихильність або упередженість щодо одного з учасників процесу, або якщо для нього неможливе винесення об`єктивного рішення у справі, або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Разом з тим, вказані обставини у цьому випадку відсутні і жодних суб`єктивних перешкод для прийняття суддею Салом П.І. об`єктивного рішення в цій справі немає.

Також з погляду стороннього, раціонального спостерігача вищезазначений факт не повинен ставити під сумнів об`єктивність судді та викликати обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Крім того, досить важливо зауважити, що, як видно з протоколу електронного голосування від 29.05.2019, який є невід`ємною складовю оспорюваного висновку, член Громадської ради доброчесності Жернаков М.В. взагалі не брав участі у голосуванні під час затвердження висновку.

З огляду на викладене та керуючись власним переконанням, суддею Салом П.І. не заявлено самовідводу від розгляду цієї справи.

Водночас у ситуації, що склалась, суд вважає необхідними роз`яснити учасникам справи право заявляти відвід з підстав, передбачених статтями 36-38 КАС України, в тому числі враховуючи вищенаведені обставини та факти. При цьому суд зазначає, що навіть найменший сумнів учасника справи в неупередженості судді може бути визначальним при вирішенні відводу з точки зору об`єктивного критерію безсторонності суду.

Керуючись ст.ст. 12, 29, 32, 49, 171, 256, 257, 259, 260, 261, 262, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до свого провадження адміністративну справу № 560/3042/19 за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку.

2. Розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

3. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті розпочнеться через 15 днів з дня відкриття провадження у справі, а в силу положень ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

4. Встановити відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву в порядку, визначеному ст. 162 КАС України. Подання відзиву є правом відповідача, однак неподання без поважних причин відзиву суб`єктом владних повноважень може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

5. На підставі вимог ч. 12 ст. 171, ч. 2 ст. 260 КАС України встановити відповідачу 5-денний строк з дня вручення ухвали для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі наявності таких заперечень).

6. Встановити позивачу 3-денний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив в порядку, визначеному ст. 163 КАС України.

7. Встановити відповідачу 3-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку, визначеному ст. 164 КАС України.

8. Залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вищу кваліфікаційну комісію суддів України (місцезнаходження: вул. Генерала Шаповала, 9, м. Київ, 03109).

9. Роз`яснити позивачці, що відповідно до ч. 11 ст. 171 КАС України якщо при відкритті провадження у справі було вирішено питання про залучення третьої особи, позивач не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі повинен направити таким третім особам копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання або до початку розгляду справи по суті, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

10. Встановити третій особі 10-денний строк з дня отримання від позивачки копії позовної заяви з додатками для подання пояснень щодо позову з дотриманням правил, встановлених частинами другою-четвертою статті 162 КАС України.

11. Встановити позивачці та відповідачу 3-денний строк з дня отримання пояснень третьої особи для подання відповіді на такі пояснення.

12. Інформацію по справі сторони та третя особа можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

13. Копію ухвали надіслати учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише з мотивів порушення правил підсудності.

Суддя Сало Павло Ігорович Ігорович