Справа № 460/1426/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Рівне №460/1426/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської митниці ДФС
про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) та просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000587/2 від 17.05.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00597 від 13.05.2019.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що для визначення митної вартості ввезеного на митну територію України автомобіля Митницею використано інформацію згідно форм митного контролю 105-2 та 106-2, згенерованих АСАУР, яка не може бути самостійною підставою для витребування додаткових документів. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий декларантом перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Зауважив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Ухвалою суду від 19.06.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний судом строк позивач допущені недоліки усунув.

Ухвалою суду від 27.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У строк встановлений судом, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог (а.с. 38-49). Зокрема, зазначив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено таке:

автоматизованою системою управління ризиками згенеровано форму митного контролю "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість - 8350,00;

транспортний засіб придбано у юридичної особи (Fa.Leonid Bendik КFZ An.Verkauf) на підставі комерційного рахунку від 06.05.2019, а згідно МД країни відправлення від 08.05.2019 продавцем та декларантом товару виступає фізична особа ОСОБА_2 . Вартість транспортного засобу у МД відсутня;

рахунок № 021 /2019 складено 06.05.2019 у місті Хілден та доповнено 07.05.2019 у місті Дюсельдорф;

згідно поданих реєстраційних документів транспортний засіб належав не юридичній особі Fa.Leonid Bendik КFZ An.Verkauf Німеччина, а PFIZER LEASING IRL LIMITED та був зареєстрований у м. ОСОБА_3 Франція. А 07.05.2019 автомобіль придбано громадянином України ОСОБА_4 , який і ввіз даний автомобіль на митну територію України;

транспортний засіб придбано фізичною особою ( ОСОБА_1 ) у юридичної особи (Fa.Leonid Bendik КFZ An.Verkauf) на підставі комерційного рахунку від 07.05.2019 № 021/2019, згідно якого вартість транспортного засобу на експорт становить 5500 євро. Однак, декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

За результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів. Разом з тим, декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів надано лист від 15.05.2019 № 169, яким повідомлено, що додаткові документи додаватись не будуть, та містить прохання прийняти рішення без врахування термінів, передбачених ст. 53 МК України.

Враховуючи зазначене, а також факт ненадання декларантом усіх документів, наявні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу.

У зв`язку з наведеним, Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, митну вартість товару визначено на підставі інформації форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 - 8350,00 євро.

З таких підстав, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 22.07.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 18.09.2019.

Усною ухвалою суду від 18.09.2019, за обґрунтованим клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено до 23.10.2019.

Ухвалою суду від 23.10.2019, за обґрунтованим клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено до 18.11.2019.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 18.11.2019 не прибули. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частин першої та дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 18.11.2019 суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

13.05.2019 декларантом до Рівненської митниці ДФС була подана електронна митна декларація ІМ 40 ДЕ №UA204010/2019/216198 на імпортований автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Passat" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія-5, призначений для використання по дорогах загального користування, двигун - дизельний, номер маркування двигуна н/д, робочий об`єм циліндрів 1598 см3, потужність 77 кВт., тип кузова універсал, бувший у використанні, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2014. В декларації зазначено: валюта та загальна сума за рахунком: 5500 євро (графа 22); курс валюти: 29,4292211 (графа 23); ціна товару: 5500,00 (графа 42); код МВВ (гр. 43): ліве поле - 1, праве поле - не заповнене; коригування: 161860,66 (гр.45) (а.с. 19).

Відповідно до графи 44 митної декларації, для підтвердження складових митної вартості транспортного засобу до митної декларації додано такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 07.05.2019 № 021/2019 (а.с. 13); декларація про походження товару № 021/2019 від 07.05.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.05.2019 №UA209060/2019/32071 (а.с. 22); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.05.2014 № НОМЕР_2 НОМЕР_3 (а.с. 46-47); висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № від 08.05.2019; внутрішній договір (контракт) доручення від 04.05.2019 ННЕ№803942 (а.с. 21); договір про надання послуг митного брокера від 07.05.2019; касовий ордер, що підтверджує митних платежів № 0.0..1 від 07.05.2019 (а.с. 24); заява підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів від 15.02.2019 №1228/17-37; копія митної декларації країни відправлення № 19DE59Е7 від 08.05.2019 (а.с. 17); паспортні документи.

Отже, суд встановив, що за даними митної декларації ІМ 40 ДЕ №UA204010/2019/216198 від 13.05.2019 декларантом було задекларовано митну вартість транспортного засобу не за першим методом (за ціною договору) в сумі 5500,00 євро, що за курсом валюти, зазначеним в графі 23 МД - 29,4292211, становить 161860,66 грн. та відповідає задекларованому в графі 45 митної декларації.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання наступних документів, які підтверджують інформацію щодо митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану КТЗ; 2) касові та товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі.

Враховуючи викладене, митним органом під час письмових консультацій направлено повідомлення про надання додаткових документів від 14.05.2019 (а.с. 23).

На вимогу Митниці декларант листом від 15.05.2019 № 169 (а.с. 48) повідомив, що додаткових документів надано не буде, та просив прийняти рішення у відповідності до частини третьої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України).

З огляду на ненадання додаткових документів митним органом було скориговано митну вартість на підставі наявної у нього інформації (яка міститься в ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР) із застосуванням другорядного (резервного) методу.

Суд встановив, що Рівненською митницею ДФС прийнято рішення від 17.05.2019 №UA204000/2019/000587/2 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого за ВМД ІМ 40 ДЕ №UA204010/2019/216198 від 13.05.2019 розрахована декларантом митна вартість товару в сумі 5500 євро (161860,66 грн.) за першим методом визначення митної вартості (графи 28,29); проведено коригування в сумі 8350,00 євро (графа 30) за шостим методом визначення митної вартості (графа 31) (а.с. 15). Також, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості (статей 58-63 МК України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 МК України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (статті 62, 63 МК України), а тому митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (стаття 64 МК України).

Окрім цього, Митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортний засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00597 (а.с. 16).

17.05.2019 декларантом подано електронну митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UА204010/217033, в якій з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2019 №UA204000/2019/000587/2 задекларовано: валюта та загальна сума за рахунком: 5500 євро (графа 22); курс валюти: 29.51196500 (графа 23); код МВВ (графа 43): ліве поле - 6, праве поле не заповнене; коригування: 246424,91 (графа 45) (а.с. 20).

Не погоджуючись з таким рішенням та карткою митного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у зв`язку з коригуванням митним органом заявленої декларантом митної вартості товарів, суд застосовує такі норми матеріального права.

Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами пункту 1 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (ч.21 ст.58 МК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган зобов`язаний здійснювати контроль правильності визначення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.54 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Як встановлено з оспорюваного рішення від 17.05.2019 №UA204000/2019/000587/2, відповідач вважає, що вартість транспортного засобу не може бути визначена за вартістю заявленою декларантом у митній декларації, оскільки враховуючи ненадання додаткових документів та відмови декларанта надати додаткові документи, витребуваних митницею, згідно з переліком, митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що до митного оформлення заявлено недостовірні відомості про фактурну вартість товару. Відповідачем використано наступні джерела: стаття 31 МК України; наказу ДМСУ "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" від 13.10.2006 №885, наказу ДФС "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" від 11.09.2015 №689 та стаття 337 МК України; інформація, згенерована АСАУР.

15.02.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15.02.2011 №3018-VІ). Ця Конвенція набрала чинності для України 15.09.2011.

Відповідно до Стандартного правила 6.4. Додатка II до вказаного Протоколу (Загальний додаток), Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки.

Згідно з пунктом 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції, для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції.

Тобто поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками.

Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені результатами застосування системи управління ризиками, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011.

Згідно з пунктом 8 Розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, у випадках спрацювання системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.

Перевіряючи доводи представника відповідача щодо сумнівності наданих до митного оформлення документів разом з митною декларацією №UA204010/2019/216198 від 13.05.2019, суд встановив та врахував таке.

07.05.2019 компанією (Fa.Leonid Bendik КFZ An.Verkauf) ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 виставлено рахунок-фактуру № 021/2019 за транспортний засіб марки "Volkswagen" моделі "Passat" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 07.05.2014 року випуску за ціною продажу 5500,00 євро (а.с. 13,14). Означений документ був наданий декларантом на підтвердження заявленої митної вартості. Однак, декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

На стадії розгляду судової справи по суті представник позивача надав до матеріалів судової справи квитанцію від 06.05.2019 (а.с. 62, 70), стверджуючи, що саме така квитанція свідчить про факт оплати транспортного засобу в сумі 5500 євро за придбаний автомобіль.

Зазначений доказ суд оцінює критично та відхиляє, позаяк він до митного оформлення не надавався, в графі 44 МД не відображений, а відтак на оцінку спірних правовідносин не впливає.

Крім того, транспортний засіб придбано у юридичної особи (Fa.Leonid Bendik КFZ An.Verkauf) на підставі комерційного рахунку від 06.05.2019, а згідно МД країни відправлення від 08.05.2019 продавцем та декларантом товару виступає фізична особа ОСОБА_2 . Вартість транспортного засобу у вказаній МД відсутня.

Також, рахунок № 021 /2019 складено 06.05.2019 у місті Хілден та, з невідомих причин, доповнено 07.05.2019 у місті Дюсельдорф.

Згідно поданих реєстраційних документів транспортний засіб належав не юридичній особі Fa.Leonid Bendik КFZ An.Verkauf Німеччина, а PFIZER LEASING IRL LIMITED та був зареєстрований у м. ОСОБА_3 Франція. А 07.05.2019 автомобіль придбано в м. Дюссельдорф Німеччина громадянином України ОСОБА_4 , який і ввіз даний автомобіль на митну територію України.

Встановлені судом обставини свідчать на користь висновку, що надані декларантом до митного оформлення документи не містять інформації, яка б свідчила б про факт оплати за придбання зазначеного транспортного засобу, а також містять розбіжності в реквізитах власника, продавця та експортера автомобіля.

Суд не бере до уваги надану представником позивача експортну митну декларацію від 08.05.2019 MRN 19DE59E7 (а.с.17), оскільки такий документ не містить зазначення митної вартості експортованого автомобіля, а отже не впливає на оцінку спірних правовідносин.

Оцінюючи в сукупності надані декларантом до митного оформлення документи, суд дійшов висновку, що такі документи містили розбіжності та суперечності, а тому не підтверджували визначеної декларантом митної вартості. Отже, витребування Митницею додаткових документів було здійснене відповідно до наданих повноважень та у спосіб, встановлений законом, з урахуванням фактичних обставин.

За таких обставин, відмова декларанта надати додаткові документи слугувала належною підставою для проведення коригування митної вартості транспортного засобу.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Всі основні аргументи, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення сторін, судом розглянуто та оцінено в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості транспортного засобу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством. Доводи позивача не спростовують правомірності спірного рішення та картки відмови та не дають суду підстав для їх скасування.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в позові до Рівненської митниці ДФС (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000587/2 від 17.05.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00597 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 листопада 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.