Справа № 1.380.2019.001596
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9296/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Лунь З.І., час ухвалення судового рішення 10 год 51 хв у м. Львові, час складання повного судового рішення 29 липня 2019 року) за адміністративним позовом державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Міністерства юстиції України (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного підприємства «Національні інформаційні системи») про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

У квітня 2019 року державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1. (далі - державний реєстратор ОСОБА_1., позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - ГТУЮ у Львівській області, відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі - Мінюст, відповідач-2), в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ ГТУЮ у Львівській області №83/6 від 25.03.2019 «Про задоволення (часткове) скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Міжнародний центр управління нерухомістю», яким тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора ОСОБА_1. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно терміном на два місяці.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при прийняті оспорюваного наказу не було враховано, що ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю», як скаржником, було відкликано скаргу на дії позивача. Крім того, позивач вважає, що оспорюваний наказ не містить викладення фактів порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, а також не містить будь-яких відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, порушення прав та законних інтересів скаржника, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції, як блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на два місяці, що свідчить про порушення принципу пропорційності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 позовні вимоги було задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГТУЮ у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відкликання скарги є неможливим, оскільки відповідна заява надійшла після прийняття Комісією ГТУЮ у Львівській області оспорюваного наказу. Також зазначає, що держаний реєстратор ОСОБА_1. зареєструвавши заяву про заборону вчиняти реєстраційні дії, власником якого заявник не являється, тим самим створила перешкоди власнику майна, зокрема, ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» в реалізації права власності. Крім того, що під час розгляду скарги встановлено порушення державним реєстратором вимог статей 10, 16, 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-IV), п.п.10, 11 п.17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127), а тому у відповідно до ч.2 ст.37-1 Закону №1952-IV ГТУЮ у Львівській області правомірно прийняло оспорюваний наказ. Крім того, прийняття відповідних рішень відноситься до дискреційних повноважень апелянта. Судом першої інстанції не було враховано, що розгляд скарги було повідомлено завчасно та одночасно кількома способами.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів Адамовську І . П . та Сапігу М.І. , які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача Качора С.Б., який заперечував проти її задоволення, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Єврогазбанк», звернулася до комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» із заявою, в якій просила заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо ряду об`єктів нерухомого майна. Заява обґрунтована тим, що AT «Єврогазбанк» є власником права вимоги, що гарантує першочергове право стягнення на нерухоме майно, яке вказане у заяві. Таке право виникло у ПАТ «Єврогазбанк» у результаті передачі попереднім власником майна ТзОВ «Трускавецьінвест» в іпотеку нерухомого майна, в якості виконання грошових зобов`язань перед AT «Єврогазбанк». Реєстрація обтяження переліченого нерухомого майна іпотекою у відповідних реєстрах було здійснено 26.06.2013.

17.01.2019 AT «Єврогазбанк» стало відомо, що приватним нотаріусом Скрипченко А.Д. Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області 16.01.2019 здійснено перереєстрацію права власності на перелічені у заяві об`єкти нерухомого майна на ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» на підставі свідоцтва про придбання вказаного майна на аукціоні.

З урахуванням того, що вказані об`єкти відчужені поза волею та без повідомлення AT «Єврогазбанк», з метою захисту прав банку, недопущення незаконного вибуття нерухомого майна, заявник просив державного реєстратора вжити заходів та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо зазначеного майна.

Вказані об`єкти нерухомого майна ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» було придбано з прилюдних торгів.

18.01.2018 державним реєстратором ОСОБА_1. були зареєстровані заяви №32256179, №32255770, №32256058, №32256219, №32256117 про заборону вчиняти дії щодо нерухомого майна з реєстраційними номерами : 115, 5, 115, 115 та 15, власником якого відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю». Об`єкти нерухомого майна знаходяться за адресою : м.Трускавець, вул.Суховоля, 63, 63Б, 65, серед яких три будівлі та одна земельна ділянка.

25.02.2019 ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою №1-28/01/19 на дії державного реєстратора ОСОБА_1. щодо реєстрації вказаних вище заяв, обґрунтовуючи її тим, що дане майно ніколи не перебувало у власності АТ «Єврогазбанк», а згадані заяви прийнято реєстратором не від власника майна, а від третьої особи, яка не має жодного відношення до спірного майна, чим порушила вимоги ст.ст.13, 41 Конституції України та вимоги ст.ст.16, 25 Закону №1952-IV.

18.03.2019 ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» подало до Мінюсту заяву про відкликання скарги вих.№1-28/01/19 від 25.02.2019, яку 22.03.2019 було отримано уповноваженою особою Мінюсту, про що свідчить інформація про відстеження поштових відправлень Укрпошти.

22.03.2019 Комісією ГТУЮ у Львівській області було прийнято висновок, яким частково задоволено скаргу ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» №39/0/6-19 від 25.02.2019 на дії державного реєстратора ОСОБА_1. щодо реєстрації заяв №32256179, №32255770, №32256058, №32256219, №32256117 від 18.01.2019, шляхом прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав терміном на два місяці. У вимогах скарги щодо скасування спірних реєстраційних дій було відмовлено та доручено виконання наказу в частині блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Львівській філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи».

25.03.2019 ГТУЮ у Львівській області було видано наказ №83/6 «Про задоволення (часткове) скарги ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю».

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не оцінено той факт, що скаржнику не було завдано шкоди, оскільки перешкоди щодо вчинення реєстраційних дій, станом на день розгляду скарги були відсутні, без втручання відповідача у процедуру поновлення прав скаржника. При прийнятті оспорюваного рішення, ГТУЮ у Львівській області не було надано оцінку тій обставині, що скаржник просив скасувати реєстраційні дії щодо спірних об`єктів нерухомого майна та застосував інший захід за результатами розгляду скарги у вигляді тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав на два місяці. При цьому, суд першої інстанції вказав, що застосований захід має містити обґрунтування. Крім того, суд вказав на порушення Мінюстом Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1128), оскільки скаржника не було повідомлено про передачу скарги за належністю до ГТУЮ у Львівській області. Доказів протилежного суду надано не було. Доводи представника відповідача ГТУЮ у Львівській області стосовно повідомлення скаржника засобами електронного зв`язку суд першої інстанції вважав недостатніми, оскільки відсутні докази отримання такого повідомлення скаржником. У зв`язку з наведеними вище порушеннями Порядку №1128, суб`єкт розгляду скарги порушив порядок її розгляду, не залишивши таку без розгляду після надходження заяви про відкликання скарги до прийняття оспорюваного наказу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.1, 2, 3, 6, 7 ч.1 ст.7 Закону №1952-IV, Міністерство юстиції України : забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Пунктом другим частиною шостою статті 37 цього Закону визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про : а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Частиною першою статті 37-1 Закону №1952-IV передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується Протоколом №5 засідання Комісії ГТУЮ у Львівській області з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.03.2019, відповідачем не було надано оцінку тому факту, що придбане ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю», було відчужене поза волею і без повідомлення власника права вимоги АТ «Єврогазбанк».

Ця обставина могла бути відома відповідачу, оскільки відповідно до п.8 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження (…). Крім того, комісією не розглядалися інші заходи за результатами розгляду скарги, зокрема, передбачені п.п «б», «в», «г» п.2 ч.6 ст.37 Закону №1952-IV.

Також, ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» у скарзі вих.№1-28/01/19 від 25.02.2019, просило провести перевірку прийнятих рішень державним реєстратором та скасувати реєстрацію заяв про заборону вчинення реєстраційних дій, здійснену державним реєстратором ОСОБА_1., однак у скарзі не йшлося про блокування позивачу доступу до Державного реєстру прав.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, станом на день розгляду скарги, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні перешкоди щодо вчинення реєстраційних дій. Зазначене є наслідком застосування абз.2 ст.3 Закону №1952-IV, відповідно до якого державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування до позивача заходу у формі тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав є необґрунтованим.

Стосовно обставин відкликання скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У разі коли розгляд скарги відповідно до Законів здійснюється іншим суб`єктом розгляду скарги, така скарга у строк не більше п`яти календарних днів з моменту її реєстрації пересилається суб`єктом розгляду скарги, яким отримано скаргу, за належністю відповідному суб`єкту розгляду скарги, про що повідомляється відповідному скаржнику (п.6 Порядку №1128).

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується представниками сторін, 18.03.2019 ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» було відкликано скаргу та надіслало на адресу Мінюсту відповідну заяву, яка отримана уповноваженою особою 22.03.2019, а тому у відповідача була можливість при прийнятті оспорюваного наказу врахувати її, однак цього зроблено не було. Факт отримання заяви про відкликання скарги підтверджується відстеженням поштового відправлення (а.с.158).

Також, апелянтом не було надано доказів ні суду першої, ні апеляційної інстанції, доказів того, що ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» було належним чином повідомлене про скерування його скарги на розгляд до ГТУЮ у Львівській області, відтак скаржник не міг належним чином скерувати до територіального органу Мінюсту відмову від скарги.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги їх зміст та юридичну природу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного наказу та наявність підстав для його скасування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі № 1.380.2019.001596 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 20.11.2019.