Справа № 524/3579/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2019 року

Київ

справа №524/3579/15-а

адміністративне провадження №К/9901/10688/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Калашнікової О.В.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №524/3579/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2015 року (у складі головуючого судді - Рибалки Ю.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року (у складі колегії суддів: головуючого судді: Бенедик А.П., суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.)

І РУХ СПРАВИ

1. У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука та просив суд стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на його користь грошову компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2009,2010,2012 роки) у сумі 2463,23 грн.

2. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015 року відмовлено в задоволенні позову.

3. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року суд вирішив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015р. по справі № 524/3579/15-а - без змін.

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року.

6. В подальшому з 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

7. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Білоус О.В. (судді-доповідача), суддів: Желтобрюх І.Л. Стрелець Т.Г. про що складено протокол від 29 січня 2018 року.

8. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоус О.В. (відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі № № 524/3579/15-а (провадження К/9901/10688/18).

9. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 31 травня 2019 року касаційну скаргу у справі № 524/3579/15-а (провадження К/9901/10688/18) передано на розгляд колегії суддів у складі: Калашнікова О.В. (головуючий суддя), судді: Білак М.В., Губська О.А.

10. Верховний Суд ухвалою від 10 червня 2019 року на підставі пунктом 5 частини першої статті 340 КАС України прийняв до провадження вищевказану касаційну скаргу.

11. Відповідач відзиву на касаційну скаргу на надавав.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Позивач у період з 07.04.2008 року по 03.06.2013 року працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаді головного спеціалісту відділу з благоустрою та екології.

13. Вважаючи, що відповідач не в повному обсязі провів розрахунок по заробітній платі, позивач звернувся до суду із відповідними позовами.

14. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.06.2014 року по справі №524/3025/14-а зобов`язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м.Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, на виконання якої відповідач нарахував та виплатив 1957,81 грн.

15. Також, постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.09.2014 року по справі №524/3027/14-а зобов`язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, на виконання якої відповідач нарахував 759.80 грн. але їх не виплатив.

16. 30.09.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд у справі № 524/3023/14-а виніс постанову, якою визнав неправомірні дії Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука та зобов`язав нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2009 рік у розмірі середньомісячної заробітної плати. На виконання вказаної постанови суду відповідач нарахував та виплатив позивачу 1596,83 грн.

17. Вважаючи, що відповідач повинен провести виплату компенсації її втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернувся до суду із даним позовом.

ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку, що позивачем по справі обрано неналежний спосіб захисту своїх прав у спірних відносинах, оскільки заявлено вимоги про стягнення коштів (грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушення термінів виплати заробітної плати) без вимоги вирішити публічно-правовий спір. При цьому, суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування грошової компенсації втрати частини грошових доходів замість органу, якому надані такі повноваження.

19. Суд апеляційної інстанції також звернув увагу, що присуджена позивачу на підставі судових рішень матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань носить разовий характер, а тому вона не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

20. Крім того, на момент звільнення позивачу не були нараховані доходи, про стягнення компенсації у зв`язку з порушенням термінів виплати яких він просить. Право на їх отримання встановлені судовими рішеннями, примусове виконання яких здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", а тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. У касаційній скарзі касатор вказав, що оскаржувані судові рішення ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права.

22. На його думку, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про їх необґрунтованість.

23. Зазначив, що обраний спосіб захисту прав та інтересів у вигляді стягнення з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань) за 2009, 2010, 2012 роки в сумі 2463 грн. 23 коп. відповідає нормам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та є оптимальним способом захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача (зокрема, в майбутньому при виконанні судового рішення), оскільки гарантує виконання судового рішення.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

25. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

26. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Зі змісту статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

28. Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії;

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

29. У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

30. Пунктами 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N159 (далі - Порядок №159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

31. У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

32. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

33. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

34. Колегія суддів звертає увагу, що використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

35. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

36. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, а також у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №814/1527/17 та від 18 грудня 2018 року у справі №816/301/16.

37. У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

38. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

39. Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

40. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

41. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", є місцевий бюджет.

42. Підпунктом 3 пункту 2 постанови КМУ "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006р. № 268, надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Приписи ч.2 ст.46 Закону №1058-ІV застосовуються у урахуванням норм ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати», згідно якої сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), а тому захист такого порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії. Розрахунок же суми покладається на відповідача.

43. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №674/24/17.

44. Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій та не заперечується позивачем, він не звертався до відповідача із відповідною вимогою про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати. Розрахунок суми такої компенсації складений ним самостійно.

45. Згідно зі статтею 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

46. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

47. Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

48. Проте, звернення до суду із позовною заявою про стягнення коштів із суб`єкта владних повноважень можливе у разі визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності.

49. Таким чином, у даній справі позовні вимоги про стягнення із відповідача коштів у якості компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати мають розглядатися разом із вимогами про визнання протиправними його дій чи бездіяльності щодо виплати таких коштів або оскарженням вчиненого відповідачем розрахунку суми стягнення.

50. На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги про стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука грошової компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушення термінів виплати заробітної плати, не нарахованої позивачу, без заявлення вимоги вирішити публічно-правовий спір не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування грошової компенсації втрати частини грошових доходів замість органу, якому надані такі повноваження.

51. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

52. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

53. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

54. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року по справі № 524/3579/15-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О. В. Калашнікова

М. В. Білак

О.А. Губська

Судді Верховного Суду