Справа № 240/9074/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9074/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

13 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача : ОСОБА_1

представника відповідача: Бондар Ю . В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року (повний текст якого складено 04 вересня 2019 року у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 перерахованої пенсії відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року в позові відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що судом не враховано той факт, що необхідною умовою для виплати перерахованої пенсії є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області здійснити не тільки перерахування пенсії за період 01.01.2016 по 31.12.2017, а й зобов`язання її виплатити відповідно до чинного законодавства.

27 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зауважив, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ґрунтується на засадах верховенства права та є законним та обґрунтованим. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що на виконання судового рішення від 08.06.2018 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії згідно довідки Ліквідаційної комісії УМВС України № 85/511 від 16.05.2017 у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2016. Також, у відзиві відповідач вказав на те, що діяв у межах та у спосіб, що визначений чинним законодавством та постановою КМУ № 649, оскільки іншого порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду чинним законодавством не передбачено. Тому, на його думку, проведено комплекс заходів щодо належного і повного виконання судового рішення у справі № 806/2076/18, а застосування положень Постанови № 649 щодо виплати перерахованих коштів у повній мірі відповідають положенням ч.2 ст. 19 Конституції України.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що з 01 січня 2009 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2019 року у справі №806/2076/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було проведено з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Богунського районного суду міста Житомира від 09 листопада 2017 року, постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі №295/11895/17, згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України №85/511 від 16 травня 2017 року та у розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням проведених виплат. Відповідне проведення перерахунку пенсії підтверджується наявною у матеріалах справи випискою про перерахунок пенсії із пенсійної справи ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01 серпня 2018 року, за результатами якого загальний розмір пенсії складає 9 485, 42 грн, що підтверджуються наявною у матеріалах справи випискою про перерахунок пенсії із пенсійної справи позивача.

З метою приведення розміру пенсії до норм чинного законодавства з урахуванням рішення суду, позивач звернувся із відповідною заявою до ГУ ПФУ у Хмельницькій області.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №Т-3360 від 05 серпня 2018 року позивачу роз`яснено, що пенсія в новому розмірі та доплата за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року буде зарахована на рахунок у серпні 2018 року. Крім того, повідомлено, що виплата різниці між розміром пенсії на виконання рішення суду та розміром пенсії згідно перерахунку, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року буде виплачена позивачу у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.

З матеріалів справи слідує, що позивач повторно звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо роз`яснення порядку виплати перерахованої пенсії та листом відповідача вих. №Т-4686 від 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що доплата до пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року в сумі 13 323,73 грн була зарахована на рахунок позивача 06 серпня 2018 року. Також роз`яснено ОСОБА_1 , що сума перерахованої пенсії за рішенням суду за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року буде виплачена у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 та Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиконання вищезазначеного рішення суду в повному обсязі, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що на момент проведення перерахунку пенсії Порядком № 649 був визначений відповідний правовий механізм виконання судового рішення, яке є підставою для проведення такого перерахунку пенсії, і відповідачем вказаний механізм був дотриманий.

Також, суд першої інстанції зазначив, що якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2019 року у справі №806/2076/18 порушувалися його права, свободи чи інтереси, останній мав звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення) в межах адміністративної справи №806/2076/18, а тому позивачем також обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 46 Основного Закону встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Стосовно доводів позивача в частині необхідності виплати перерахованої частини пенсії одним платежем та в повному обсязі, колегія суддів вказує на наступне.

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України № 2262, та членам їх сімей згідно зі ст. 8 відповідного Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п.п.20,29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

22 серпня 2018 року КМУ прийнято Постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду; установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою №649 (в редакції, чинній на момент проведення перерахунку пенсії, далі - Порядок №649).

В п.1 Порядку №649 зазначено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно із п. 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п. 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 6 Порядку № 649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Слід зазначати, що у матеріалах справи міститься витяг з реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року у справі №806/2076/18 зареєстровано за №562. Дата надходження судового рішення до боржника: 14 червня 2018 року. Заборгованість по пенсії: 45 681,36 грн за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку №649.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставинну, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості по перерахованій пенсії позивачу, а лише вказує на те, що вказана виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури, а саме: згідно з Порядком №649 в порядку черговості.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вказує на відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду по даній справі, скільки ним вчинені всі можливі залежні від нього дії по виконанню рішення суду.

Оскільки відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст.116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Також суд зазначає, що Верховний Суд України неодноразово приходив до висновку (справи № 21-66а14, № 21-199а15, №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права та зазначає наступне.

Як слідує із апеляційної скарги, позивач посилається на невиконання відповідачем рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2019 року у справі № 806/2076/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним кодексом передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу;

2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та, за наслідками розгляду вказаної заяви і встановлення протиправних рішень, дій чи бездіяльності - постановлення судом окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення чи констатації його невиконання.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2019 року у справі №806/2076/18 порушувалися його права, свободи чи інтереси, останній мав звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення) в межах адміністративної справи №806/2076/18, а тому позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Відтак, суд апеляційної інстанції вказує на те, що відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то останній повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення суду, а не пред`являти новий адміністративний позов.

За таких обставин та з огляду на наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують вжиття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення в порядку визначеному Постановою № 649,беручи до уваги часткове виконання судового рішення, а також особливості нормативно-правового регулювання правовідносин в частині нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.