Справа № 200/8761/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року справа №200/8761/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Сіваченка І.В., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р. (повне судове рішення складене 23 серпня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/8761/19-а (головуючий І інстанції суддя Логойда Т.В.) за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" (далі - позивач) 27.09.2019 звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем «податок на додану вартість» № від 12.04.2019 року на суму штрафу у розмірі 1077, 56 грн. та скасувати його (а.с. 3-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року у справі № 200/8761/19-а у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с. 47-49).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до ст. 10 Закону № 1669 єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань, є наявність у такого суб`єкта господарювання сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.

Апелянтом були отримані сертифікати ТПП України №№ НОМЕР_1 , 1736 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 року № 5270/05-4 та від 25.11.2014 року № 5268/05-4, якими засвідчено факт настання форс-мажорних обставин з 10.06.2014 року при дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов`язкових платежів, для продовження граничного строку подачі податкових декларацій та здійсненні КП «Компанія «Вода Донбасу» господарської діяльності на території Донецької області. На момент видачі сертифікатів ТПП України та до теперішнього часу форс-мажорні обставини тривають, дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Таким чином, на підставі сертифікату ТПП України № 1736 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 року № 5286/05-4 було засвідчено настання обставин непереборної сили позивачу при дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій та реєстрації податкових накладних.

Також апелянт посилається на практику Верховного Суду.

Відповідачем у справі надано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлена згода з правовим обґрунтуванням суду першої інстанції відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що КП «Компанія «Вода Донбасу» як платник податків перебуває на обліку в Офісі великих платників податків; є платником, зокрема, податку на додану вартість.

У березні 2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України (Запорізьке управління) проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасної реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, зареєстрованих у березні грудні 2017 року, за результатами якої складено акт від 15.03.2019 року № 263/28-10-47/09/19678.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.п. 201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 8 863,60 грн. у тому числі:

що підлягають/не підлягають наданню покупцям в розмірі 8146,44 грн. з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів;

що підлягають/не підлягають наданню покупцям в розмірі 61,10 грн. з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

що підлягають/не підлягають наданню покупцям в розмірі 117,32 грн. з порушенням терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

що підлягають/не підлягають наданню покупцям в розмірі 538,74 грн. з порушенням терміну реєстрації від 61 до 365 календарних днів (а.с. 37-39).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.04.2019 року № , яким згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 вказаного Кодексу, на підставі ст. 1201 Кодексу до платника застосовано штраф на загальну суму 1077,56 грн., яка складається з наступного:

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 8146,44 грн. до платника застосовано штраф у розмірі 10% - 814,64 грн.;

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 61,10 грн. до платника застосовано штраф у розмірі 20% - 12,22 грн.;

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 117,32 грн. до платника застосовано штраф у розмірі 30% - 35,20 грн.;

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 538,74 грн. до платника застосовано штраф у розмірі 40% - 215,50 грн. (а.с. 8).

Платник скористався правом на адміністративне оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 25.06.2019 року № 29035/6/99-99-11-06-01-25 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с. 11-12).

Торгово-промисловою палатою України позивачу видані сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили:

- сертифікат (висновок) № 1735 (від 25.11.2014 року № 5270), яким відповідно до п.п. 100.4 та 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. В сертифікаті зазначено, що на час видачі сертифікату (висновку) обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо;

- сертифікат (висновок) № 1736 (від 25.11.2014 року № 5268), яким відповідно до п.п. 102.6 та 102.7 ст. 102 Податкового кодексу України позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій. В сертифікаті зазначено, що на час видачі сертифікату (висновку) обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 13-14).

Про наявність вказаних сертифікатів платник податків неодноразово повідомляв контролюючий орган листами від 17.02.2015 року № 17/199, від 08.09.2016 року № 17/1172, до яких додав копії сертифікатів (а.с. 15-16).

Проблемою даного спору є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем «податок на додану вартість» № від 12.04.2019 року на суму штрафу у розмірі 1077, 56 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що здійснення діяльності суб`єктами господарювання в зоні проведення антитерористичної операції та наявності сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили не звільняє таких платників податків від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеним твердженням, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За унормуванням п. 201.1 ст. 201 вказаного Кодексу на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Для платників податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер, встановлені особливі терміни складання податкової накладної (пп. 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України).

П.. 11 підрозд. 2 розд. ХХ Перехідні положення Кодексу передбачено, що з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

За змістом пп. 14.1.60 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

У абз. 1 п. 201.10 ст. 201 вказаного Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Граничні строки реєстрації податкової накладної встановлені п. 201.10 ст. 201 вказаного Кодексу, відповідно до якого реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з Кодексом.

Відповідно до п. 120.1.1 ст. 120.1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Статтею 2 Податкового кодексу України визначено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджено актом перевірки та не заперечується позивачем.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність в Податковому кодексі України відповідальності на час виникнення спірних правовідносин за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Положень, які б звільняли платника податків від застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за порушення законів з питань оподаткування щодо податку на додану вартість в залежності від тих чи інших обставин, законодавство не містить.

За порушення граничних строків реєстрації податкової податкових накладних/розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних до позивача як платника податку на додану вартість правомірно накладено штраф в порядку та розмірі, що відповідали вимогам законодавства.

Посилання апелянта на Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та на наявність в нього сертифікатів Торгово-промислової палати України як на підставу звільнення його як суб`єкта господарювання від відповідальності за неналежне виконання обов`язку з дотримання граничних строків реєстрації податкової податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, є неприйнятними з огляду на наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо вказаних осіб накладено, зокрема мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями (ст. 2); звільнено від виконання певних обов`язків, зокрема від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (ст.6); скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном і концесійний платіж за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном (ст. 7); накладено мораторій на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги (ст.8); внесено зміни до певних законів, тощо.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Між тим, положень, які б звільняли платників податків від виконання обов`язку щодо дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних і від відповідальності за невиконання такого обов`язку ні вказаним Законом, ні іншими нормативно-правовими актами не встановлено. Відповідні зміни до Податкового кодексу України як спеціального нормативно-правового акту з питань оподаткування - з цього питання не вносилося.

Верховний Суд в постанові від 29.08.2018 року в справі № 805/1731/17-а (справа № 805/1731/17-а у подібних правовідносинах за позовом комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, де мова йшла про ті ж сертифікати Торгово-промислової палати України, що і в даній справі), яка прийнята пізніше ніж постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 805/1463/17-а, на яку посилається апелянт, також дійшов висновку, що чинне законодавство не містить норми про звільнення платників податків від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань щодо дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, в тому числі і при знаходженні підприємства в зоні проведення антитерористичної операції та наявності сертифікату Торгово-промислової палати України.

Позивачем надані Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати сертифікат (висновок) № 1735 (від 25.11.2014 року № 5270), № 1736 (від 25.11.2014 року № 5268), яким Підприємству засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань

Статтею 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми колегія суддів приходить до наступних висновків:

- на час виникнення спірних правовідносин, а саме у березні грудні 2017 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином надані позивачем Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати сертифікат (висновок) № 1736 (від 25.11.2014 року № 5268), № 2880/05-4 від 05 вересня 2014 року не є належними доказами, які посвідчують обставини непереборної сили відносно несвоєчасної реєстрації податкових накладних у період березень грудень 2017 року, оскільки видані більше ані ж за 2 роки до спірних правовідносин, і фактично засвідчують обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі - 25.11.2014, крім того, як вбачається з вказаних Сертифікатів вони стосуються пунктів 100.4 і 100.5 статті 100, п.п. 102.6 та 102.7 ст. 102 Податкового кодексу України, про засвідчення неможливості своєчасного вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних у таких не йдеться.

В постанові Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі № 805/385/17-а зроблений висновок про необхідність аналізування норм Податкового кодексу України та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII та межі регулювання нормами вказаного Закону податкових правовідносин і чи є такі норми спеціальними по відношенню до норм Податкового кодексу України.

За змістом частини 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення діяв правомірно.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р. у справі № 200/8761/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко