Справа № 743/1950/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЙЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1950/19
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

20 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження питання про зупинення провадження у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення, за апеляційною скаргою громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 на рішення Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі - позивач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) звернулось до Ріпкінського районного суду Чернігівській області з позовом до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 (далі - відповідач, апелянт, ОСОБА_1 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення.

Рішенням Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, тому є обґрунтовані підстави для прийняття судом рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та подальшого примусового видворення відповідача за межі України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, зокрема, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 30 серпня 2018 року, яким відповідача було зобов`язано покинути територію України у термін до 23 вересня 2018 року, оскаржено останнім до суду.

Оскільки учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули, розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження згідно пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень частини 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773-VI).

За приписами частини 1 статті 26 названого Закону іноземці або особи без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземці або особи без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI).

Абзацом 1 частини 1 статті 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Орім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач про прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 30 серпня 2018 року, яким його було зобов`язано покинути територію України у термін до 23 вересня 2018 року, дізнався лише 21 жовтня 2019 року.

22 жовтня 2019 року назване рішення оскаржено відповідачем до суду і ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за відповідним позовом.

Відповідно до пункта 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ураховуючи, що в обґрунтування позовної заяви ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області посилається на невиконання відповідачем рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 30 серпня 2018 року, яким його було зобов`язано покинути територію України у термін до 23 вересня 2018 року, а відповідач оскаржив це рішення до суду, судова колегія дійшла до висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи за позовом громадянина Афганістану ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 30 серпня 2018 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до прийняття відповідного рішення у справі №755/16928/19.

Керуючись статтями 236, 311, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення до набрання законної сили судовим рішенням у справі №755/16938/19 за позовом громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст ухвали складений 20 листопада 2019 року.)