Справа № 591/6592/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 р. Справа № 591/6592/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.10.2019, суддя Грищенко О.В., по справі № 591/6592/19

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина Республіки Індія ОСОБА_2

про примусове видворення та затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Сумський прикордонний загін звернувся до суду із позовом, у якому просив примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», затримати громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23.10.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Продовжено строк затримання та перебування громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи частково позов та продовжуючи строк затримання позивача не врахував, що такі позовні вимоги не були заявлені Сумським прикордонним загоном.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 05.05.2019 року групою реагування відділу прикордонної служби «Краснопілля» Сумського прикордонного загону затримано відповідача за незаконне перетинання державного кордону України із Російською Федерацією на напрямку н.п. Старосілля (РФ) Грабовське (Укр.), в районі 345 інформаційного покажчика на відстані 150 метрів від лінії Державного кордону України, чим скоєно відповідачем адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вчиненні якого в подальшому постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 08.05.2019 року відповідача визнано винним та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 14 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» відповідача затримано на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення, та на термін необхідний для передачі прикордонним органам суміжної держави.

06.05.2019 року в.о. начальника Сумського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни та зобов`язання відповідача покинути територію України у термін до 13.05.2019 року.

08.05.2019 року на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми відповідача було затримано з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового тримання перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців.

На виконання зазначеного судового рішення Сумським прикордонним загоном ініційовано здійснення реадмісії відповідача за загальною процедурою реадмісії та направлено лист до Державної міграційної служби України.

Державною міграційною службою України листом від 29.05.2019 року повідомлено про направлення запитів до Головного управління у справах міграції Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації про здійснення реадмісії відповідача.

На момент звернення позивача до суду відповіді від Державної міграційної служби України про готовність до здійснення реадмісії відповідача не отримано.

24.06.2019 року Сумський прикордонний загін звернувся до суду із позовом про примусове видворення відповідача за межі території України.

Однак, у зв`язку з поданням відповідачем заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за клопотанням Сумського прикордонного загону вказану позовну заяву залишено без розгляду.

25.07.2019 року відповідач поміщений до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

03.09.2019 року під час перебування в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, відповідач повторно звернувся із заявою про визнання його біженцем.

18.09.2019 року Державною міграційною службою в Чернігівський області відповідачу видана довідка звернення за захистом на території України з терміном дії з 18.09.2019 року по 18.10.2019 року.

За інформацією Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, відповідачу повідомленням № 93 УДМС України в Чернігівській області відмовлено в оформленні документів, для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зазначене рішення відповідачем оскаржене у судовому порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для примусового видворення відповідача за межі території України, втім вважав за необхідне продовжити термін затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, доводи апеляційної скарги відповідача стосуються задоволених позовних вимог щодо продовження строку затримання та перебування громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011 року.

Відповідно до ст. 26 Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У той же час, згідно зі ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, які так, що не можуть бути повернуті до країни походження.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги Сумського прикордонного загону щодо примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час відповідачем ініційоване питання щодо отримання статусу біженця та відмова у наданні такого статусу оскаржена у судовому порядку, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не дає підстав для видворення особи або примусового повернення до країни походження.

У той же час, із урахуванням відсутності у відповідача документів, що надають право на перебування на території України, коштів для повернення до Республіки Індія, відмови у наданні статусу біженця, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позов в частині продовження строку затримання відповідача на шість місяців.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Так, із матеріалів справи встановлено, що при зверненні до адміністративного суду із даним позовом Сумським прикордонним загоном заявлено дві позовні вимоги:

- примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

- затримати громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 з метою забезпечення його примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців.

Втім, частково задовольняючи позовні вимоги Сумського прикордонного загону суд першої інстанції продовжив строк затримання та перебування громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

При цьому, згідно з ч. 12 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Таким чином, вимоги щодо затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та продовження строку такого затримання є різними у розумінні ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, та є самостійними підставами для звернення до суду із відповідними позовами.

Отже, суд першої інстанції доходячи висновку про необхідність продовження строку затримання та перебування громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, прийняв рішення поза межами позовних вимог Сумського прикордонного загону.

Частиною 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що позивачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична особа, колегія суддів вважає, що рішення суду, ухвалене поза межами позовних вимог, суперечить принципам змагальності та диспозитивності, визначеним у ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, та не призводить до ефективного захисту прав та інтересів відповідача по справі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції продовжуючи строк затримання та перебування громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, помилково вийшов за межі позовних вимог Сумського прикордонного загону.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог, із прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 289, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 - задовольнити частково

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.10.2019 по справі № 591/6592/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо продовження строку затримання та перебування громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову Сумського прикордонного загону - відмовити.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.10.2019 року № 591/6592/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов