Справа № 500/2304/19
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2304/19

21 листопада 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Старжинського Т.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі-позивач) із адміністративним позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (надалі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60099959 від 19 вересня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 жовтня 2019 року з мережі Інтернет позивачу стало відомо, що 19 вересня 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо нього відкрито виконавче провадження №60099959. Після звернення до відповідача та ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 08 жовтня 2019 року позивач отримав копію заяви ГУДФС у Тернопільській області від 24 травня 2019 №12914, яка подана нарочно 18 вересня 2019 року, копію вимоги про сплату боргу №Ф-5482-54У від 05 лютого 2019 року, яка набрала чинності 21 травня 2019 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60099959 від 19 вересня 2019 року. При ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що виконавчий документ був поданий із пропущенням строків, у зв`язку із чим постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду.

Відповідач надіслав до суду відзив у якому вказав, що Головне управління ДФС у Тернопільській області 24 травня 2019 звернулося до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про прийняття до примусового виконання вимоги №Ф-5482-54У від 5 лютого 2019 про стягнення з ОСОБА_1 несплачену заборгованість в сумі 9983,16 грн. Постановою державного виконавця від 19 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60099959. Жодних підстав для повернення виконавчого документа не було, оскільки податкова вимога була подана Головним управлінням ДФС у Тернопільській області вчасно. Державним виконавцем не було допущено порушення процедури прийняття оскаржуваної постанови, а порушення строку її прийняття не є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотання представника третьої особи про ознайомлення із відзивом.

Ухвалами суду від 23 жовтня 2019 року, від 24 жовтня 2019 року та 18 листопада 2019 року розгляд справи відкладався у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою від 21 листопада 2019 року замінено третю особу Головне управління ДФС у Тернопільській області на Головне управління ДПС у Тернопільській області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та додатково пояснив, що Головним управлінням ДФС України в Тернопільській області було порушено строк пред`явлення податкової вимоги до виконання, про що свідчить дата її пред`явлення до виконання 18 вересня 2019 року. Тому відповідач повинен був повернути її без прийняття до виконання. Крім того, позивач вказав, що державний виконавець не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, якщо брати до уваги пояснення представника відповідача та третьої особи про те, що виконавчий документ був пред`явлений до виконання 06 червня 2019 року, то відповідачем порушено встановлений строк для відкриття виконавчого провадження та, відповідно, порушено процедуру прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, що є підставою для її скасування.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що податкова вимога була пред`явлена до виконання 06 червня 2019 року у строк встановлений для пред`явлення до примусового виконання, про що свідчить відмітка про її отримання відповідачем. Крім цього ця вимога надсилалася Головним управлінням ДФС у Тернопільській області електронною поштою ще 24 травня 2019 року. У зв`язку із великим навантаженням на кожного виконавця не було можливості прийняти оскаржувану постанову у строк встановлений законом, проте таке порушення строку не є підставою для скасування такої постанови, оскільки процедура не порушена.

Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що податкова вимога була пред`явлена Головним управління ДФС у Тернопільській області у встановлений законом строк 06 червня 2019 року та підтримала пояснення представника відповідача, що порушення строку прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, за даних умов, не є підставою для її скасування.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі-Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, а тому підлягає до виконання відповідно до п. 7 ч. 1 ст. ст. 3 Закону № 1404.

Судом встановлено, що 05 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС України у Тернопільській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5482-54У, яка набула чинності 21 травня 2019 року.

Частиною 1 ст. 12 Закону № 1404 передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Вказана вимога була пред`явлена до виконання 06 червня 2019 року, що підтверджується відміткою про отримання на листі від 24 травня 2019 року № 3251/10-5/19-00-54-09/12941 (а.с. 82).

Зазначена обставина була підтверджена поясненнями представників відповідача та третьої особи, про те, що у цей день вимога про сплату боргу була нарочно отримана відповідачем.

Крім того, представник відповідача пояснив, що відмітка на цьому листі « 18.09.2019» (а.с. 14) свідчить не про дату пред`явлення вимоги до виконання, а про дату реєстрації цього листа відповідачем, що підтверджується Довідкою з автоматизованої системи виконавчого провадження про реєстрацію виконавчого документа (а.с. 89) та інформацією з програми діловодства відповідача (а.с. 90).

З наведеного суд робить висновок, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 лютого 2019 року №Ф-5482-54У пред`явлена Головним управлінням ДФС України у Тернопільській області 06 червня 2019 року у встановлений законом тримісячний строк.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Разом з тим, постанова про відкриття виконавчого провадження №60099959 була прийнята старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції 19 вересня 2019 року, тобто наступного дня після реєстрації листа Головного управління ДВС у Тернопільській області від 24 травня 2019 року № 3251/10-5/19-00-54-09/12941.

Абзацом 3 ч. 5 ст. 13 Закону № 1404 передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Суд бере до уваги пояснення позивача про те, що більш ніж тримісячне зволікання відповідача з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження є порушенням строку встановленого ч. 5 ст. 26 Закону № 1404, однак вважає, що таке порушення не порушує процедуру, що передбачена цим Законом, оскільки до моменту прийняття оскаржуваної постанови виконавче провадження ще не було відкрито і не здійснювалося. А тому, в силу ст. 13 Закону № 1404, порушення цього строку прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №60099959 не є підставою для її скасування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та досліджених доказів суд робить висновок, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60099959 від 19 вересня 2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.