Справа № 495/6842/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 495/6842/18
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Федусик А.Г., Семенюка Г.В.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

за участю:

представника апелянта ОСОБА_1 та його представника Савіцького Г.Л.,

представників Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області Антілової А.Є.,

позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи на стороні відповідача Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 та інші звернувся з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії Білгород-Дністровської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 протиправними;

- зобов`язати відповідача у встановлений законодавством термін повторно розглянути клопотання про надання дозволу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 гектара, що розташовані на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря);

- зобов`язати Відповідача у встановлений законодавством термін повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 гектара, що розташовані на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря) та видати дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, нехтуючи положеннями чинного законодавства, зловживаючи службовими повноваженнями, проявляючи тим самим неповагу до учасників бойових дій, безпідставно відмовляє у задоволені конституційних прав позивачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року визнані дії Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - протиправними.

Зобов`язано Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію у встановлений законодавством термін повторно розглянути клопотання про надання дозволу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря).

Зобов`язано Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію Одеської області у встановлений законодавством термін надати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що наприкінці грудня 2017 року - початку січня 2018 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , кожен окремо, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з метою реалізації конституційних прав та прав наданих діючим законодавством, зокрема відповідно до вимог статей 116, 118, 121 та 122 Земельного кодексу України, Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», звернулись у встановленому порядку до Білгород-Дністровської РДА Одеської області для вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею від 0,09 гектара до 0,10 гектара на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

31.01.2018р. всі, крім ОСОБА_2 , отримали відповідь відмовного характеру Білгород-Дністровської РДА Одеської області, після усного звернення ОСОБА_2 , він, теж отримав відповідь відмовного характеру.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивачі оскаржили їх до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем прийняті рішення з інших питань, ніж ті, про вирішення яких просили позивачі, а заяви по суті не вирішені, тому рішення є протиправними.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними,

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави ( пункт 3.2 Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007р., № 6-рп/2007 "У справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік")

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичиій операції.

За правилами частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами 11 резидента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно пункту 21 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно па пленарних засіданнях районної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно статті 17 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок.

За змістом статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Надання земельних ділянок у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (стаття 123 Земельного кодексу України).

На підставі частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація, сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно статті 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: … рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом)… .

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, позивачі, реалізуючи своє право на відведення безоплатно у власність земельної ділянки, подали відповідні заяви (з додатками) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області для індивідуального дачного будівництва до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області.

Форма графічних матеріалів не затверджена жодним нормативним актом. Тому позивачами було зроблено відповідні викопіювання за допомогою електронної карти та Публічної кадастрової карти з мережі Інтернет.

Як вбачається з позову, застосовуючи можливості програми, позивачами були знайдені вільні земельні ділянки, про що свідчить скріншот із зазначенням коду одиниці адміністративно-територіального устрою України, номеру кадастрової зони та номеру кадастрового кварталу в межах кадастрової зони.

Якщо брати до уваги найменший класифікатор, а саме - кадастровий квартал, то це компактне об`єднання земельних ділянок у населеному пункті, яке обмежене інженерними спорудами або природними межами.

З огляду на викладене, позивачами не було визначено конкретну земельну ділянку, а зазначено «район», в якому мали бажання отримати землю, який включає в себе як вільні земельні ділянки, так і приватизовані.

Проте, відповідачем розглянуто питання щодо виділення земельних ділянок у власність замість питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та фактично прийняте рішення щодо кожного позивача про відмову у передачі у власність земельної ділянки в межах території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Так, у відповідях вказувалось, що зазначена у клопотанні територія знаходиться у зоні розробки містобудівної документації, а саме «Детальний план території частини Шабівсько`і сільської ради (за межами населеного пункту, на території піщаної коси чорного моря), обмеженою територією благодійного фонду «Дім моряка», акваторією чорного моря, акваторією Будацького ліману та територією ТОВ «Вадіта», який був затверджений розпорядженням голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації №376/А-2015 від 15.09.2015 року та графічні матеріали якого знаходяться у відкритому доступі на сайті райдержадміністрації з моменту його затвердження. Наданий графічний матеріал не відповідає планувальній структурі вищезазначеної містобудівної документації Окрім цього у 2015 році відповідно до заяв громадян, у тому числі учасників АТО, були надані розпорядження Голови Білгород-Дністровської районної держадміністрації, щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на зазначеній території. Дані проекти землеустрою на даний час знаходяться на стадії розробки та затвердження. Інших вільних ділянок на вказаній території для індивідуального дачного будівництва немає.

Оцінюючи наведену позицію відповідачів суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» серед інших відомостей до державного земельного кадастру обов`язкового вноситься площа земельної ділянки, а також відомості, пов`язані з визначенням її межі (місце розташування; опис меж; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі).

Отже, використавши данні з публічної кадастрової карти карт, позивачі правомірно посилались на доступне та легальне джерело інформації.

Проте, позивачами було подано заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області для індивідуального дачного будівництва до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, однак, відповідно до рішень відповідача, позивачам було відмовлено у передачі у власність земельних ділянок.

Так, відповідачем прийняті рішення з інших питань, ніж ті, про вирішення яких просили позивачі,а заяви по суті не вирішені, тому рішення є протиправними.

Окрім того, на переконання апеляційного суду. висновки відповідача щодо невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів полягала у тому , що на цей земельний масив відповідачем уже були надані дозволи на розробку землевпорядної документації іншім особам.

Водночас підставою для відмови заявнику у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не може бути надання раніше аналогічного дозволу іншому заявнику Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 27 березня 2018 р., справа №463/3375/15-а.)

За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмов Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області у наданні позивачам відповідних дозволів.

Стосовно зобов`язання Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію Одеської області у встановлений законодавством термін надати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря) з огляду на те, що це питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді, слід зазначити наступне.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Варто вказати, що наявність дозволу не є автоматичною підставою для надання земельної ділянки

Рішення про надання дозволу на розробку землевпорядної документації прийнято на підставі вимог статі 118 ЗК України.

Стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, а стаття 122 цього Кодексу - повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Здійснивши системний аналіз частин 11 та 12 статті 118 Земельного кодексу України Верховний суд України у справі №21-358а13 (постанова суду від 10.03.2013 р., номер судового рішення ЄДРСРУ 36475602) зробив правовий висновок, що отримання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 27.02.18р. у справі №545/808/17.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єкта владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Враховуючи тривалість спірних правовідносин, за вирішенням цього питання позивачі звернулись наприкінці грудня 2017 року- початок січня 2018 року, обов`язок відповідача розглянути ці клопотання у місячний строк (частина 7 статі 118 ЗК України), а також те, що позивачі є військовослужбовцями - учасникам бойових дій та мають першочергове право на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва (пункт 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), враховуючи приписи частини 4 статті 245 КАС України, суд першої інстанції правильно та справедливо вирішив питання про зобов`язання відповідача надати дозволи.

При цьому оговорюючи питання щодо способу захисту, зокрема щодо зобов`язання повторно розглянути клопотання про надання дозволу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря) суд з огляду на конкретні обставини даної справи, які наведені вище, вважає , що такий спосіб захисту порушених прав не буде узгоджуватись із положеннями статті 13 Європейської конвенції з прав людини та буде мати ознаки "надмірного формалізму "(див., зокрема, п.п 96-99 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зубак проти Хорватії» (ZUBAC v. CROATIA), заява № 40160/12, від 5 квітня 2018 року).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що у разі виконання рішення суду Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області буде надано дозволи позивачам на ті ж ділянки, на які вже надано дозволи в 2015 році, що призведене до порушення прав попередніх заявників , виникнення конфліктної ситуації та подальшого судового оскарження, колегія суддів відхиляє, оскільки, як було зазначено вище, отримання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позивного рішення про надання її у власність.

Отже, у апелянта відсутні будь які переваги на отримання земельної ділянки у власність.

Доводам апеляційної скарги стосовно строків оскарження рішення суду першої інстанції не надається оцінки з огляду на відкриття провадження у цій справі та, відповідно, її розгляд.

Суд відхиляє доводи апелянта щодо незалучення третіх осіб у справі як самостійну підставу для скасування рішення суду , оскільки вказане рішення не впливає на права та інтереси інших осіб, які отримали дозволи на розробку землевпорядної документації на земельні ділянки в межах земельного масиву, розташованого на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря).

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду є таким, яке не порушує права та інтереси апелянта.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 293, 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 495/6842/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 15 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Федусик А.Г. Семенюк Г.В.