Справа № 752/14151/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.

суддів: Пилипенко О.Є., Глущенко Я.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Оваденка Андрія Петровича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Оваденка Андрія Петровича, третя особа - Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Оваденка Андрія Петровича, третя особа - Департамент патрульної поліції, в якому просив: визнати дії поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Оваденка Андрія Петровича під час складання постанови в справі про адміністративне правопорушення - протиправними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 005998, складену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом Оваденком Андрієм Петровичем , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 36, частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивача було притягнуто до відповідальності незаконно, з порушенням встановленого порядку, а тому останній вважав оскаржувану постанову відповідача незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.09.2019 року адміністративний позов задоволено частково, - скасовано постанову серії ДП 18 №005998 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.06.2019 року, винесену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом Оваденком Андрієм Петровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн., закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, в іншій частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив у тому числі з того, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своїх повноважень, але в той же час під час судового розгляду не надав достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні, зокрема, правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, поліцейський роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант Оваденко Андрій Петрович звернувся до суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно зі статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що 29.06.2019 року поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Оваденком А.П. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною першою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено стягнення із застосуванням частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 29.06.2019 о 18:05 год. на 160 км автомобільної дороги Київ-Ковель-Ягодин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив виїзд з території АЗС в зоні дії даного знаку, а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пунктів 93.3.21 та 2.1 «г» ПДР України та скоїв правопорушення, передбачені частиною першою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За правилами частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Заперечуючи свою вину в порушенні правил дорожнього руху ОСОБА_1 оскаржив постанову від 29.06.2019 серії ДП18 №005998.

Так, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 наголошував зокрема на тому, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно, зауважуючи, що його авто було зупинено протиправно, за відсутності на те підстав, ОСОБА_1 вважав що поліцейський роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант Оваденко А.П. діяв поза межами наданих йому повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а отже притягнення його до відповідальності, у тому числі за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було незаконним.

Задовольняючи частково заявлені вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції у своєму рішенні вказав, що стороною відповідача не надавались суду докази фіксації факту порушення позивачем 29.06.2019 року правил дорожнього руху, зокрема стосовно порушення, яке кваліфіковано за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власне, вказані обставини апелянтом не заперечуються, а саме що факт вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не фіксувався на нагрудний відеореєстратор патрульного поліцейського.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII (Закон №3353-XII).

У відповідності до приписів статті 16 Закону №3353-XII водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказане кореспондується з пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (Закон №1961-IV), відповідно до якого при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як зазначено у пункті 21.2 статті 21 Закону №1961-IV, контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 53 Закону №1961-IV).

При прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції не враховано, що положеннями статті 53 Закону №1961-IV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 21.11.2018 року №465/6677/16-а (провадження №К/9901/15441/18).

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 16.08.2019 року №524/126/17 (провадження №К/9901/3836/17), на яку також посилається апелянт, наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У наведеній справі доводи позивача, про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити документ на транспортний засіб, Верховний Суд до уваги не прийняв, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Проте, Голосіївський районний суд міста Києва не застосував вказані норми права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування в цілому постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 005998, складену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом Оваденком Андрієм Петровичем.

Суд звертає увагу, в оскаржуваному рішенні судом не надано оцінки доводам відповідача з приводу наявності у позивача полісу обов`язкового страхування на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, на що звернув увагу апелянт у поданій скарзі, відсутня інформація про долучення такого полісу до матеріалів справи.

Разом з тим, факт відсутності полісу обов`язкового страхування на автомобіль з д.н.з. НОМЕР_1 станом на час вчинення спірного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями з бази даних полісів внутрішнього страхування відповідно до роздруківки, яка надавалась відповідачем у відзиві на позовну заяву, про що зазначено в оскаржуваному рішенні Голосіївського районного суду міста Києва.

Як наслідок, враховуючи що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення від 29.06.2019 серії ДП18 № 005998 мали місце, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Згідно пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підсумовуючи викладене в сукупності, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини, які мали значення для правильного вирішення спору, а відтак наявні підстави для часткового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Оваденка Андрія Петровича - задовольнити частково.

2. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20.09.2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

3. Скасувати постанову серії ДП 18 №005998 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.06.2019 року, винесену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом Оваденком Андрієм Петровичем в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя: Л.Т. Черпіцька

Судді: О.Є. Пилипенко

Я.Б. Глущенко