Справа № 161/9623/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11344/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року про закриття провадження в адміністративній справі № 161/9623/19, ухвалену суддею Рудською С.М. у м. Луцьку за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, старшого інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справ про адміністративне правопорушення серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31 травня 2019 року старший інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчук Олександр Володимирович виніс постанову серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року, на підставі якої на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн. В постанові вказано про те, що позивач порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоду дорожнього руху, чим порушив абзац «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Однак, на думку позивача, вказана постанова є протиправною, оскільки в ній зазначено інші, ніж у позивача, дату народження та ідентифікаційний код. Крім того, позивач звертає увагу на те, що відповідач не надав належних доказів, які засвідчують факт порушення позивачем абзацу «и» пункту 15.9 ПДР.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. На думку позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року провадження у справі закрито на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись із цією ухвалою суду першої інстанції, її оскаржив позивач, ОСОБА_1 , який просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду у суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права та виходить з тих мотивів, що суд першої інстанції невірно розтлумачив пункт 8 частини 1 статті 238 КАС України на підставі якого закрив провадження у справі, оскільки в правових нормах цього пункту йде мова про те, що оскаржувані порушення виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому є підстави вважати, що таким виправленням повністю відновлено права позивача. Натомість, обставини справи вказують на те, що скасувавши попередню постанову в справі про адміністративне правопорушення серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року, відповідач прийняв іншу постанову серії LC № 000578-пр від 11 червня 2019 року. Тому, у суду першої інстанції не було підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача можливе без визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не наділений повноваженням скасовувати власні рішення і додатково вказав, що відповідач не надав доказів скасування попередньої постанови в справі про адміністративне правопорушення серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року.

Позиція відповідача у справі зводиться до того, що у зв`язку з виявленими помилками в постанові в справі про адміністративне правопорушення серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року, відповідач скасував цю постанову та прийняв нову постанову LC № 000578-пр від 11 червня 2019 року. Тому, відповідач вважає, що у цій справі відсутній предмет спору.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 31 травня 2019 року старший інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчук Олександр Володимирович виніс постанову серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року, на підставі якої на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн.

В постанові вказано те, що позивач порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоду дорожнього руху, чим порушив абзац «и» пункту 15.9 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 510 грн.

11 червня 2019 року у зв`язку з виявленими помилками у постанові серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року щодо дати народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її ідентифікаційного коду, цю постанову Департамент муніципальної варти Луцької міської ради скасував та прийняв нову постанову серії LC № 000578-пр.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанову, яку оскаржив позивач, відповідач скасував, то є підстави для закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що порушене право позивача відновлено.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Тобто, ця правова норма передбачає те, що після подання позову про оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, останній виправляє допущені порушення шляхом вчинення дій, утримання від вчинення дій чи скасування рішення, яке оскаржується, при цьому, така поведінка повинна забезпечити відновлення прав особи, яка подала позов таким чином, щоб у особи не виникло підстав звернутись за захистом до суду про визнання цього рішення, дії або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

11 червня 2019 року у зв`язку з виявленими помилками у постанові серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року щодо дати народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її ідентифікаційного коду, Департамент муніципальної варти Луцької міської ради прийняв нову постанову серії LC № 000578-пр.

Таким чином, на думку апеляційного суду, попередня постанова серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року втратила своє правове значення.

Тому, суд першої інстанції правильно виходив з тих мотивів, що постанова серії LC № 000578 від 31 травня 2019 року не порушує жодних прав позивача і на підставі цієї постанови позивач не може бути притягнений до адміністративної відповідальності.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а основне рішення та додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі № 161/9623/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 20.11.2019 року