Справа № 280/2820/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/2820/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року (суддя Прасов О.О., повний текст рішення складено 02.09.2019) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 19.03.2019 за № Ф-10944-51.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що ним помилково було обчислено суму ЄСВ, яка підлягає сплаті за 2018 рік, тоді як відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач, як особа, яка отримує пенсію по інвалідності, звільнений він обов`язку зі сплати ЄСВ.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, з 01.05.2017 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи.

Позивачем 11.02.2019 було подано до податкового органу за місцем обліку Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (Форма № 5Д (річна)), в якій ФОП ОСОБА_1 самостійно задекларовано: сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини щомісяця 3723,00 грн., усього за рік - 44676,00 грн.; розмір єдиного внеску - 22%; сума нарахованого єдиного внеску щомісяця - 819,06 грн., усього за рік - 9828,72 грн.

У зв`язку з несплатою задекларованого зобов`язання з ЄСВ, відповідачем було сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу № Ф-10944-51 від 19.03.2019 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9828 грн. 72 коп.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 є особою, яка отримує пенсію по інвалідності 3 групи (загальне захворювання).

Апелянт зазначає, що 20.02.2019, до формування оскаржуваної вимоги, ним було направлено до ДФС України електронне звернення з проханням провести невиїзну документальну перевірку нарахування та сплати ЄСВ у зв`язку з помилково поданим звітом та розглянути питання щодо його скасування, а також не здійснювати нарахування недоїмки на особовому рахунку з причин помилковості надання звітності.

В даному випадку суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку. Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб. Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуюча», «додаткова», цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо. Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не має містити таблиць 1-4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається. Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5, 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Якщо страхувальником здійснюється донарахування (зменшення) єдиного внеску у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх періодах, застосовуються коди типу нарахувань, передбачені пунктом 9 розділу IV цього Порядку.

У разі якщо страхувальник подає за один і той самий звітний період таблиці із зазначенням типу форми «скасовуюча» та «додаткова», вони подаються з окремими титульними аркушами (як два окремих Звіти).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що чинне законодавство встановлює спеціальний порядок подання уточнюючих звітів зі сплати єдиного внеску та розрахунків раніше задекларованих зобов`язань. Таке уточнення здійснюється з боку платника єдиного внеску та не може бути скасовано або змінено у бік зменшення податковим органом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, позивачем іншого не доведено, що ФОП ОСОБА_1 уточнюючий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік не подавався.

Відповідно до пункту 3 розділу VI вказаної Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Пункту 4 розділу VI Інструкції передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується, у тому числі, на підставі звітів платника про нарахування єдиного внеску інформаційної та даних системи фіскального органу, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою, в свою чергу, є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що податковим органом правомірно сформовано вимогу про сплату ЄСВ. При цьому суд звертає увагу, що вказана вимога не є рішенням податкового органу, яким нараховано відповідне зобов`язання. Зобов`язання зі сплати ЄСВ було самостійно задекларовано позивачем, а податковий орган лише встановив факт не сплати у встановлений законом строк такого зобов`язання, що і стало підставою для формування та направлення на адресу позивача оскаржуваної вимоги.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року в адміністративній справі № 280/2820/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 19 листопада 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров