Справа № 490/1991/19
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/37/2019 Справа № 490/1991/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Пшенецького С.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову серії НК № 360097 по справі про адміністративне правопорушення та справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 20.02.2019 року відповідачем було складено спірну постанову, згідно якої позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено штраф в розмірі 255 грн. В постанові зазначено, що 20.02.2019 року о 10:50 на 220 кілометрі дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, водій керував транспортним засобом на дорозі, яка відноситься до інших доріг, рухався зі швидкістю 130 км/год, перевищуючи швидкість на 40 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою TruCam № 000721, чим порушив вимоги п. 12.6 (ґ) ПДР України. З рішенням відповідача позивач не погоджується, так як спірна постанова не відповідає вимогам закону, є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, вимірювання швидкості руху автомобіля було проведено за допомогою не сертифікованого технічного засобу, а такому накладення адміністративного стягнення є неправомірним.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 28.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вищезазначеною заявою.

09.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому він заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що постанова відповідає вимогам закону. Крім того, представником відповідача разом з відзивом було надано суду диск, де факт правопорушення зафіксовано на відео та фото файлах. А сама можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc. Підтверджується наявністю експертного висновку.

06.11.2019 року представник позивача надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відзив відповідача не містить доказів винуватості позивача. Наполягає на тому, що засіб вимірювання TruCam був не сертифікований, крім того з наданого відповідачем відеозапису видно, що вказівник засобу був направлений не на автомобіль позивача. Крім того з відеозапису вбачається, що крім автомобіля позивача попутно з ним рухався навіть автомобіль ВАЗ на підйомі зі швидкістю 130-140 км-год., що поза розумним сумнівом свідчить про неправильність вимірювання швидкості.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні йому факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 360097 20.02.2019 року о 10:50 на 220 кілометрі дороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, позивач керував транспортним засобом на дорозі, яка відноситься до інших доріг, рухався зі швидкістю 130 км/год, перевищуючи швидкість на 40 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою TruCam № 000721, чим порушив вимоги п. 12.6 (ґ) ПДР України. Позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до п. 1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 12.6 (ґ) ПДР України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Статтею 251 КУпАП, визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 252 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такою, що не може бути визнана належним та допустимим доказом відео зйомку правопорушення від 20.02.2019 з вимірювача TruCam, оскільки з самого відео вбачається, що автомобіль позивача рухався позаду автомобіля ВАЗ, а отже неможливо однозначно визначити швидкість якого саме автомобіля зафіксовано вимірювачем, а за такого даний доказ не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, на підставі вимірювання за допомогою пристрою TruCam, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Отже, перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення саше у позивача, однак такі докази відсутні.

Отже, вимога позивача, щодо скасування постанови серії НК № 360097 по справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КАС України та ч. 3 ст. 286 КУпАП, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 134,139 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Пшенецького С.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії НК № 360097 від 22.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 рн. 00 коп. - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня складання повного тексту сторонами у разі, якщо воно не буде оскаржена. Якщо рішення буде оскаржено, то воно набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції якщо його не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.