Справа № 200/5836/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року справа №200/5836/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Міронової Г.М., Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 р. (повний текст рішення складено та підписано 05 серпня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/5836/19-а (головуючий І інстанції суддя Арестова Л.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський вогнетривкий завод" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружківський вогнетривкий завод" (далі - позивач) 26.04.2019 звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 17.04.2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «ДВЗ» за податком на додану вартість на загальну суму 2 190 792, 00 грн. у тому числі за основним платежем 1 460 528, 00 грн. та нарахуванням штрафних санкцій у сумі 730 264, 00 грн.; вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 7-20).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року у справі № 200/5836/19-а позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецької області від 17 квітня 2019 року № за податком на додану вартість на загальну суму 2 190 792,00 грн., у тому числі за основним платежем 1 460 528,00 грн. та нарахуванням штрафних санкцій у сумі 730 264,00 грн.

Вирішено питання судових витрат (т. 4 а.с. 78-86).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що управлінням було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ДВЗ» з питань дотримання повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість за період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «Айронкем», ТОВ «Марксвел» за серпень 2018 року, ТОВ «Спецсплави» і ТОВ «Ватербрік» за вересень 2018 року, про що складений акт від 27.03.2019 року та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до податкової інформації, отриманої згідно даних про оформлені зареєстровані митні декларації, а також даних про номенклатуру товарів, робіт та послуг, зазначену в податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН за всіма задіяними в задекларованому ланцюгу постачання товарів, робіт, послуг до покупця ТОВ «ДВЗ» встановлено, що ТОВ «Айронкем», ТОВ «Марсквел» і ТОВ «Ватербрік» та їх контрагенти по ланцюгу постачання не придбавали товари, постачання яких задекларував позивач, оскільки будь-які контрагенти не декларували операції постачання товарів відповідних найменувань вказаних контрагентів.

У зв`язку з наведеним податкові накладні контрагентів ТОВ «Айронкем», ТОВ «Марксвел», ТОВ «Ватербрік» по покупцю ТОВ «ДВЗ» за звітні періоди серпень та вересень 2018 року були зареєстровані в ЄРПН із порушенням вимог п.п. 14.1.36, пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, пп. а) п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 201.10 Податкового кодексу України.

Надані ТОВ «ДВЗ» видаткові накладні, якими оформлені відносини із зазначеними контрагентами, не спростовують наявної щодо таких контрагентів податкової інформації, яка свідчить про неможливість здійснення ними господарських операцій з приймання-передачі права власності на товари в невстановленому місці контрагентами, які не були і не могли бути власниками таких товарів на дату складання видаткових накладних.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача до судового засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" протягом спірного періоду як платник податків перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецької області. Є платником, зокрема, податку на додану вартість.

Головним управлінням ДФС у Донецької області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" з питань дотримання повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «Айронкем» і ТОВ «Марксвел» за серпень 2019 року, ТОВ «Спецсплави» і ТОВ «Ватербік» за вересень 2018 року, за результатами якої складено акт від 27 березня 2019 року № 308/05-99-14-11/34283984.

Актом перевірки встановлено, що позивачем в деклараціях з податку на додану вартість, що подані за звітні періоди серпень та вересень 2018 року, до складу податкового кредиту включено:

1) по контрагенту ТОВ "Айронкем": до декларації за серпень 2018 року (рядок 144 додатка 5 до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 588724,00 грн. на підставі 9-ти податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН 13.08.2018 року, складених 22.08.2018 року, 27.08.2018 року, 29.08.2018 року, 31.08.2018 року на постачання товарів (табулярний глинозем, лом ХП ) із зазначенням коду УКТ ЗЕД , загальна вартість яких складає 3532344,00 грн., у т.ч. ПДВ 588724,00 грн.;

2) по контрагенту ТОВ «Марксвел»: до декларації за серпень 2018 року (рядок 143 додатка 5 до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 410280,00 грн. на підставі 18-ти податкових накладних, зареєстрованих в ЕРПН 12.09.2018 року, складених 16.08.2018 року, 17.08.2018 року, 19.08.2018 року, 20.08.2018 року, 21.08.2018 року, 23.08.2018 року та 31.08.2018 року на постачання товарів (глина В2020, шамот вогнетривковий кусковий ШКО-1, лом МЛС) із зазначенням кодів УКТ ЗЕД 2508,, загальна вартість яких складає 2461680 грн., у т.ч. ПДВ - 410280 грн.;

3) по контрагенту ТОВ «Спецсплави»: до декларації за вересень 2018 року (рядок 126 додатка до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 34111,98 грн. на підставі 2-ох податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН 05.10.2018 року, складених 26.09.2018 року, 27.09.2018 року на постачання товарів (вугілля марки АО 25-70) із зазначенням коду УКТ ЗЕД , загальна вартість яких складає 204671,87 грн, в т.ч. ПДВ- 34111,98 грн.;

4) по контрагенту ТОВ «Ватербрік»: до декларації за вересень 2018 року (рядок 128 додатка 5 до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 461524 грн. на підставі 15-ти податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН 11.10.2018 року, 12.10.2018 року на постачання товарів (лом ХП ПХ, глина В2020, магнезія випалена 90%) із зазначенням кодів УКТ ЗЕД 8544, 2508,2530,2519, загальна вартість яких складає 2767200 грн., у т.ч. ПДВ - 461524 грн.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем:

- ст. 1, ст. 4, п. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" стосовно документального оформлення відносин щодо придбання товарів, по яких не підтверджується реальність здійснення приймання-передачі права власності та відсутні об`єкти оподаткування, визначені пп. 14.1.36, пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, пп. "а" п. 185.1 ст. 185, пп. "а"-"в" п. 186.1 ст. 186 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "Айронкем", ТОВ «Марксвел» за серпень 2018 року, ТОВ «Ватербрік» за вересень 2018 року;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит у загальному розмірі 1 460 528 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 460 528 грн. (т. 1 а.с. 23-64).

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № (форма Р), яким за порушення пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на суму 2 190 792,00 грн., з них податкові зобов`язання - 1 460 528,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 730 264,00 грн. (т. 1 а.с. 21).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 1 від 17.04.2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «ДВЗ» за податком на додану вартість на загальну суму 2 190 792, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

У ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За унормуванням пп. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України окреслено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

У пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари./

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначену згідно з розділом V цього Кодексу.

За нормою п.п. "а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

За змістом п. 186.1 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Унормуванням п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

За приписами п.п. "а" п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За визначенням п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Правилом п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, податковий кредит - це елемент розрахунку суми податку на додану вартість, яку має сплатити платник до бюджету. Це по суті розмір податку на додану вартість, що був оплачений платником податку на додану вартість на користь своїх контрагентів-інших платників податку на додану вартість, з приводу якої в останніх вже виник обов`язок щодо сплати відповідної суми податку до бюджету.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Тобто, отримавши податкові накладні від контрагентів, у позивача виникло право на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом б 200.1 цієї статті, така сума: підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Статтею 44 Податкового кодексу України визначені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, відповідно до п.44.1 якої для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно ст. 1 цього Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За визначенням ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 статі 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року (далі Положення № 88), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи). Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Отже, для підтвердження наявності підстав для включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані товари до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи (платіжні доручення, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV.

В ході судового розгляду судом встановлено, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача було та є виробництво вогнетривких виробів (код КВЕД 23.20.).

Позивач має власні основні засоби (цехи), трудові ресурси, спеціалізується на виробництві і продажу вогнетривких сумішей (бетонів, буферних, набивних, леткових і пластичних мас) і вогнетривких виробів різного хімічного складу (періклазоуглеродістих, хромітоперіклазових, періклазохромітових, періклазовий, муллітові, муллітокорундові та ін.).

Підприємство має повний технологічний цикл виробництва, починаючи з добутку сировини, завершуючи випуском готової продукції. Якість сировини та матеріалів, що використовуються у виробництві, а також готова продукція позивача перевіряється на власній заводській вимірювальної лабораторії. Вимірювальна лабораторія атестована на право випробувань (вимірювань), згідно з галуззю атестації відповідно до вимог Системи Мінпромполітики України "Промисловий регістр", дата реєстрації 13.12.2013 року, реєстраційний № ПР.ВЛ.001.004, термін дії до 13.12.2018 року, що підтверджується Свідоцтвом про Атестацію.

Протягом періоду, що перевірявся, між ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" та його контрагентами укладені наступні договори.

01.09.2019 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Айронкем" як постачальником укладено договір поставки № ДП1/8-18-3/77-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (далі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях (т. 1 а.с. 67-70).

На виконання умов вказаного договору поставки ТОВ "Айронкем" поставило позивачу товар під назвою "Лом ХП" у загальній кількості 150,00 тон та «Табулярний глинозем», у загальній кількості 56,00 тон, загальна вартість якого складає 3 532 344,00 грн., у т.ч. ПДВ 588,724,00 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи:

специфікація від 01.08.2018 року № 1 на суму 3 532 344,00 грн., у т.ч. ПДВ 588 724,00 грн.; видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 22.08.2018 року № 457, від 22.08.2018 року № 457, від 22.08.2018 року № 458; від 22.08.2018 року № 460, від 27.08.2018 року № 461, від 27.08.2018 року № 459, від 29.08.2018 року № 462, від 29.08.2018 року № 463, від 29.08.2018 року № 464, від 31.08.2018 року № 465; податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 31/08/2018 року № 465, від 29.08.2018 року № 464, 29.08.2018 року № 463, від 29.08.2018 року № 462, від 27.08.2018 року № 461, 27.08.2018 року № 460, від 27.08.2018 року № 459, від 22.08.2018 року № 458, від 22.08.2018 року № 457; рахунки на оплату від 22.08.2018 року № 458, від 27 серпня 2018 року № 460, від 27.08.2019 року № 461, від 27.08.2018 року № 459, від 29.08.2018 року № 462, від 29.08.2018 року № 463, від 29.08.2019 року № 464, від 31.08.2018 року № 465; документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від 02.04.2018 року №4/96-18; рахунки на оплату транспортно-експедиторських послуг; акти виконаних робіт: від 17 серпня 2018 року №85, від 19.08.2018 рок у№ 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року №88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 року № 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116, від 21.09.2018 року № 117; від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; заяви позивача на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ "Карготранс 2012"; документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: №2708/2, 2908/2, 2208/2, 2208, 2708,2708/1, 2908/1, 2908, 3108; акт на списання: від 31 серпня 2018 року № СпТ-000110; 8 відповідних актів приймання сировинних матеріалів з висновками центрально-заводської вимірювальної лабораторії про хімічний аналіз товарно-матеріальних цінностей щодо його якості; аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 30.04.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента.; договір про відступлення права вимоги від 02.05.2019 року №1/24-19, укладений між ТОВ "Айронкем" як первісним кредитором, ТОВ "Грейнсід" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 132 344 грн.) (т. 1 а.с. 70-129).

Отримані від контрагентів по договорах поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року № 2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року № 2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1);

- договір від 02.01.2019 року № 2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1, № 2) (т. 3 а.с. 190-202).

01.08.2018 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Марксвел" як постачальником укладено договір поставки № П01818/1-3/75-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (ділі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях (т. 1 а.с. 130).

На виконання вказаного договору ТОВ "Марксвел" поставило позивачу товар - Глину В2020 в загальній кількості 432,00 тон, загальна вартість якого складає 596 160,00 грн., у т.ч ПДВ 99 360,00 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи:

специфікації від 01.08.2018 року № 1 на суму 596 160 грн., у т.ч. ПДВ 99 360 грн., від 01.08.2018 року № 2 на суму 1 865 520 грн., у т.ч ПДВ 310 920 грн.; видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 21.08.2018 року № 341, від 23.08.2018 року № 338, від 23.08.2018 року № 340, від 23.08.2018 року № 339, від 21.08.2018 року № 337, від 21.08.2018 року № 336, від 21.08.2018 року № 335, від 16.08.2018 року № 326, від 16.08.2018 року № 325, від 16.08.2018 року № 324, від 17.08.2018 року № 328, від 17.08.2018 року № 327, від 19.08.2018 року № 331, від 20 серпня 2018 року № 333, від 20.08.2019 року № 332, від 20.08.2018 року № 334, від 19.08.2018 року № 330, від 17.08.2018 року № 329; податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 31.08.2018 року № 341, 23.08.2018 року № 340, від 23.08.2018 року № 339, від 23.08.2018 року № 338, від 21.08.2018 року № 337, від 21.08. 2018 року № 336, 21.08.2018 року № 335, 20.08.2018 року № 334, від 20.08.2018 року № 333, 20.08.2018 року № 332, від 19.08.2018 року № 331, 19.08.2018 року № 330, 17.08.2018 року № 329, від 17.08.2018 року № 328, 17.08.2018 року № 327, 16.08.2018 року № 326, від 16.08.2018 року № 325, від 16.08.2018 року № 324; рахунки на оплату від 31.08.2018 року № 341, від 23.08.2018 року № 338, від 23.08.2018 року № 340, від 23.08.2018 року № 339, від 21.08.2018 року № 337, від 21.08.2018 року № 336, від 21.08.2018 року № 335, від 16.08.2018 року № 326, від 16.08.2018 року № 325, від 16.08.2018 року № 324, від 17.08.2018 року № 328, від 17.08.2019 року № 327, від 19.08.2019 року № 331, від 20.08.2018 року № 333, від 20.08.2019 року № 332, від 20.08.2018 року № 334, від 19.08.2018 року № 330, від 17.08.2018 року № 329; документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від 02.04.2018 року №4/96-18; рахунки на оплату транспортно-експедиторських послуг; заяви позивача на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ "Карготранс 2012"; документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: № 1608/3, 1608/4, 1608/5, 1608, ; 1608/1, 1708/2, 1708, 1908, 2008, 2008/1, 2008/3, 2008/2, 2008/4, 2008/5, 1908/4, 1908/3, 1908/2, 1708/2, 1708/3, 1708/4, 2108/2, 2108/1, 2108, 2308/1, 2308/2, 2308, 3108/1, 3108,3108/2; 20 відповідних актів приймання сировинних матеріалів із висновками центрально-заводської вимірювальної лабораторії про хімічний аналіз товарно-матеріальних цінностей щодо його якості; акти на списання: від 30.09.2018 року № СпТ-000119; аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 30.04.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента; договір про відступлення права вимоги від 23.04.2019 року №1/23-19, укладений між ТОВ "Марксвелл" як первісним кредитором, ТОВ "Грейнсід" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 541 680 грн.), договір про відступлення права вимоги від 17.08.2018 року №1/17, укладений між ТОВ "Марксвелл" як первісним кредитором, ТОВ "Голд Вінер" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 868 434,00 грн.), відповідно до додаткової угоди між сторонами від 22.08.2018 року збільшено суму договору на 1 920 000, 00 грн. (т. 1 а.с. 133-250, т. 2 а.с. 1-35).

Отримані від контрагентів по договорах поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року № 2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року № 2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1);

- договір від 02.01.2019 року № 2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1, № 2).

24.09.2018 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Спеціальні сплави" як постачальником укладено договір поставки № 3/71-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (далі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях.

На виконання вказаного договору ТОВ "Спеціальні сплави" поставило позивачу товар: "Вугілля марки АО фр. 25-70 мм", у загальній кількості 50 тон, загальна вартість якого складає 320,000,40 грн., у т.ч ПДВ 53 333,40 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи: специфікація від 24.09.2018 року № 1 на суму 320 000 грн., у т.ч. ПДВ 53 333,40 грн.; видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 26.09.2018 року № РН-0000026; податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 27.09.2018 року № 5, 26.09.2018 року № 4; рахунок-фактура № СФ-0000031 від 26.09.2018 року; документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні від 26.09.2018 року № 000001; договір купівлю-продаж транспортного засобу від 27.06.2017 року № 1442/2017/516787, укладений між позивачем як покупцем та ОСОБА_1 як продавцем; подорожный лист шантажного автомобиля 26.10.2018 року;акти виконаних робіт: від 31.10.2018 року № СпТ-000134; документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: № 98; аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента (т. 2 а.с. 36-46).

Отримані від контрагентів по договорах поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року № 2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року № 2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1);

- договір від 02.01.2019 року № 2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1, № 2).

03.09.2018 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Ватербрік" як постачальником укладено договір поставки № ДП125-3/83-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (ділі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях.

На виконання вказаного договору ТОВ "Ватербрік" поставило позивачу товари: під назвами "Лом ХП,ПХ" у кількості 200 тон, "Лом МЛС" у кількості 30 тон, "Магнезія випалена 90%" у кількості 20 тон, загальна вартість яких складає 2 209 944,00 грн., у т.ч ПДВ 368 324,00 грн. (т. 2 а.с. 47-49).

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи: специфікація від 03.09.2018 року № 1 на суму 2 209 944 грн., у т.ч. ПДВ 368 324 грн., № 2 на суму 559 200,00 грн., у т.ч. ПДВ 93 200 грн.; видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 17.09.2018 року № 49, від 19.09.2018 року № 52, від 19.09.2018 року № 52, від 21.09.2018 року № 54, від 24.09.2018 року № 59, від 26.09.2018 року № 61, від 17.09.2018 року № 48, від 19.09.2018 року № 51, від 19.09.2018 року № 53, від 21.09.2018 року № 56, від 21.09.2018 року № 55, від 24.09.2018 року № 58, від 24.09.2018 року № 57, від 26.09.2018 року № 62, від 26.09.2018 року № 60; податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 26.09.2018 року № 62, від 26.09.2018 року № 61, від 26.09.2018 року № 60, від 24.09.2018 року № 59, від 24.09.2018 року № 58, від 24.09.2018 року № 57, від 21.09.2018 року № 56, від 21.09.2018 року № 55, від 21.09.2018 року № 54, від 19.09.2018 року № 53, від 19.09.2018 року№52, від 19.09.2018 року № 51, від 17.09.2018 року № 50, від 17.09.2018 року № 49, від 17.09.2018 року № 48; рахунки на оплату від 17.09.2018 року № 49, від 21.09.2018 року № 54, від 24.09.2018 року № 59, від 26.09.2018 року № 61, від 17.09.2018 року № 48, від 19.09.2018 року № 51, від 19.09.2018 року № 53, від 21.09.2018 року № 56, від 21.09.2018 року № 55, від 24.09.2018 року № 58, від 24.09.2018 року № 57, від 26.09.2018 року № 62; документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від 02.04.2018 року №4/96-18, укладений між позивачем як замовником та ТОВ "Карготранс 2012" як експедитором; рахунки на оплату транспортно-експедиторських послуг; заяви позивача на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ "Карготранс 2012"; документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: № 1709/2, 1709/3, 1709/4, 2109,2109/1, 2109/4, 2409/3, 2409/4, 2409/2, 2609/2, 2609/3, 2609/4, 1709, 1709/1, 1909, 1909/1, 2109/2, 2109/3, 2409, 2409/1, 2609, 2609/1; 21 відповідних актів приймання сировинних матеріалів із висновками центрально-заводської вимірювальної лабораторії про хімічний аналіз товарно-матеріальних цінностей щодо його якості; акти на списання: від 30.11.2018 року № СпТ-000141; аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 30.04.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента; договір про відступлення права вимоги від 25.04.2019 року №1/25-19, укладений між ТОВ "Ватербрік" як первісним кредитором, ТОВ "Грейнсід" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 1 969 144 грн.) (т. 2 а.с. 50-188, 191-194).

Отримані від контрагентів по договорам поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року № 2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року № 2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1);

- договір від 02.01.2019 року № 2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація № 1, № 2).

Таким чином, досліджені під час судового розгляду документи бухгалтерського та податкового обліку, суд вважає належними первинними документами, які є підставою для податкового обліку та містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарської операції, яка відбулась між позивачем та його контрагентами, як вірно вказано судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що товарно-транспортні документи складені з порушенням вимог законодавства, оскільки в них неповно/неправильно заповнені всі реквізити, є неприйнятними, оскільки товарно-транспортна накладна, подорожній лист (документи, що передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363) призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Також безпідставними є доводи апелянта щодо ненадання паспортів якості, сертифікатів відповідності, оскільки останні не можуть впливати на наявність у позивача право на формування податкового кредиту у зв`язку з тим, що ці документи не є документами, відповідно до яких виникає право на податковий кредит.

Крім того, певні дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні) не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо, і не повинні ні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.

Посилання відповідача на певне недотримання податкового законодавства контрагентами позивача є неприйнятними.

Законодавством України, зокрема Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов`язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, подання звітності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника. Не передбачено ні право, ні зобов`язання будь-якої із сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. При цьому відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник. Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, що прийняті в справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03), Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв`язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами. Зокрема, зазначено, що платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо такий платник не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, відповідно до правової позицій Вищого адміністративного суду України, викладеного в ухвалі від 03.05.2012 у справі № К/9991/11271/12, наявність реєстрації контрагента на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб`єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення такої реєстрації з дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.

Відповідач не зазначив у акті перевірки та не надав суду доказів, які б свідчили про нікчемність правочинів - договорів укладених позивачем із контрагентами.

Вказані правочини не визнавалися недійсними у судовому порядку.

Посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу баз даних АІС "Податковий блок" та податкової інформації щодо контрагентів позивача є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Інформація з баз даних АІС "Податковий блок" та податкова інформація, що надана іншими контролюючими органами, щодо контрагентів позивача, на яку посилався відповідач, є неприйнятною, оскільки не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року в справі № 816/166/15-а, від 27.03.2018 року в справі № 816/809/17.

Посилання апелянта на те, що нереальність господарських операцій позивача підтверджена дослідженням ланцюга постачання між контрагентами позивача та їх контрагентами, які не є контрагентами позивача, є неприйнятними, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, внаслідок чого не є обов`язковою передумовою для визначення податковим органом грошових зобов`язань по господарським операціям, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, отримані позивачем товари були використані в межах господарської діяльності позивача.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський вогнетривкий завод" судом першої інстанції задоволено у повному обсязі правомірно.

За унормуванням ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що приймаюче спірне податкове повідомлення-рішення він діяв правомірно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 р. у справі № 200/5836/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення..

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

А.А. Блохін

І.В. Геращенко