Справа № 280/4139/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/4139/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 16.05.2019 р.) в справі № 280/4139/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови № ЗП1428/570/АВ/П/ТД-ФС від 22.08.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 446 760 грн. Підставою позову зазначила порушення процедури проведення позапланового заходу контролю, процедури накладення штрафу, а також доведеності використання праці за цивільно-правовими угодами.

Заявою від 15.11.2019 р. (а.с. 88-95) позивачем змінено підстави. Зокрема, позивачем зазначено про неврахування відповідачем оформлення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 трудових відносин шляхом прийняття їх на роботу, відповідно, відповідачем зроблено неправильний висновок про допуск до роботи вищезазначених осіб без укладання трудового договору.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на відсутність правових підстав для проведення позапланової перевірки, а також відсутність підстав для застосування штрафу через доведеність того, що чотири особи виконували роботу за цивільно-правовими угодами. Крім того, зазначає про неврахування судом першої інстанції, що з усіма особами були укладені трудові договори, були видані накази про прийняття на роботу, а не надання відповідних документів обумовлено об`єктивними причинами. При цьому позивачем надано відповідачу обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду питання про накладення штрафу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. До судового засідання 11.11.2019 р. позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе закінчити апеляційний перегляд справи за відсутності позивача та її представника.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2018 на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.07.2018 №01-46/0450 «Про здійснення нагляду», в якому зазначено, що аналіз готовності оздоровчих закладів району в частині кількості повідомлень про створені робочі місця дає підстави для висновків, що окремими суб`єктами господарювання використовується наймана праця без належного оформлення.

25 липня 2018 року заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1168 «Про проведення інспекційного відвідування», яким наказано організувати здійснення інспекційного відвідування, зокрема, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань додержання законодавства про працю та провести такий захід у термін до 10.08.2018.

27.07.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення №550 на проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

27.07.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЗП1428/570/НД, у зв`язку із ненаданням для ознайомлення завірених об`єктом відвідування копій книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування.

Крім того, 27.07.2018 інспектором ГУ Держпраці видано вимогу про надання документів №ЗП1428/570/НД, якою позивача у строк до 10 год. 00 хв. 01.08.2018 зобов`язано надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме; трудові договори та/або накази про прийом на роботу на всіх працівників (трудові договори) та повідомлення про прийняття на роботу їх з відміткою ДФС про прийняття з грудня 2017 по теперішній час, та інші договори з працівниками; особові картки працівників (форма-П-2), журнал ведення, обліку трудових книжок за наявності; табеля обліку використання робочого часу за період з грудня 2017 року по теперішній час; відомості нарахування та відомості виплати заробітної плати період з грудня 2017 по теперішній час; режим роботи підприємства на 2018 рік; штатні розписи, діючі період з грудня 2017 по теперішній час; виписка з ЄДР, витяг із статуту, наказ на директора підприємства; пояснення щодо праці неповнолітніх.

03 серпня 2018 року за результатами проведеного у період з 27.07.2018 по 03.08.2018 інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ЗП1428/570/АВ, відповідно до висновків якого позивачем на б/в «Любов» в червні-липні 2018 року допущено 4 особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч. 3 ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.

22.08.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 1428/570/АВ/П/ТД-ФС, якою за порушення ч. 3 ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України в частині допуску до роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без укладання трудового договору до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 446760,00 грн.

Суд першої інстанції вважав необґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем процедури проведення позапланової перевірки, зазначивши, що у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено порядок призначення та проведення інспекційного відвідування, то мав право не допускати посадових осіб Держпраці до проведення інспекційного відвідування, проте таким правом позивач не скористався.

Допуск посадових осіб ГУ Держпраці до проведення перевірки нівелює допущені процедурні порушення, а предметом розгляду адміністративної справи повинні бути результати інспекційного відвідування, а саме постанова про накладення штрафу.

Також судом першої інстанції встановлено, що протягом червня-липня 2018 року між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договори, а саме трудові угоди, за умовами яких зазначені особи повинні були виконувати роботи покоївки, реалізатора, адміністратора у певний строк, а позивач зобов`язалась заплатити за виконану роботу визначену суму.

Суд першої інстанції вважав, що між позивачем та зазначеними особами наявні саме трудові відносини, оскільки угоди носили строковий характер, а предметом договорів був саме процес роботи - прибирання номерів на б/в «Любов», реалізація продуктів з овочевої палатки, виконання обов`язків адміністратора, тобто предметом трудових угод був саме процес роботи, а не результат праці, який можна виміряти у конкретних величинах; ці особи підпадали під дію трудового розпорядку (мали встановлений вихідний, обідню перерву), а оплата праці здійснювалась відповідно до фактично відпрацьованого часу, що підтверджується відомостями нарахування заробітної плати за червень-липень 2018 року, табелями виходу на роботу за червень-липень 2018 року.

Зважаючи на те, що умови праці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказують на те, що ці особи мали дотримуватися трудового розпорядку, а також факт підпорядкування цих осіб керівнику та умови оплати праці, які не є характерними для цивільно-правової угоди, суд першої інстанції вважав, що зазначені умови підпадають під ознаки трудового договору відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України.

Тому суд першої інстанції вважав обґрунтованим висновок ГУ Держпраці у Запорізькій області про те, що позивач фактично допустила зазначених осіб до виконання роботи без укладання з такими працівниками трудового договору, відповідно, визнав обґрунтованим застосування штрафу оспореною постановою.

Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі отриманої 23.07.2018 р. інформації від Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області, викладеної у листі від 19.07.2018 р. №01-46/0450 «Про здійснення нагляду», щодо використання найманої праці окремими суб`єктами господарювання без належного оформлення 25.07.2018 р. заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1168 «Про проведення інспекційного відвідування», яким наказано організувати здійснення інспекційного відвідування, зокрема, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань додержання законодавства про працю та проведення у термін до 10.08.2018 р. 27.07.2018 р. ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення №550 на проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

27.07.2018 р. ГУ Держпраці у Запорізькій області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЗП1428/570/НД у зв`язку із ненаданням для ознайомлення завірених об`єктом відвідування копій книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування.

27.07.2018 р. інспектором ГУ Держпраці видано вимогу про надання документів №ЗП1428/570/НД, якою позивача у строк до 10 год. 00 хв. 01.08.2018 р. зобов`язано надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: трудові договори та/або накази про прийом на роботу на всіх працівників (трудові договори) та повідомлення про прийняття на роботу їх з відміткою ДФС про прийняття з грудня 2017 по час проведення інспекційного відвідування, інші договори з працівниками; особові картки працівників (форма-П-2), журнал ведення, обліку трудових книжок за наявності; табелі обліку використання робочого часу за період з грудня 2017 року по час проведення інспекційного відвідування; відомості нарахування та відомості виплати заробітної плати період з грудня 2017 по час проведення інспекційного відвідування; режим роботи підприємства на 2018 рік; штатні розписи, діючі період з грудня 2017 по час проведення інспекційного відвідування; виписка з ЄДР, витяг із статуту, наказ на директора підприємства; пояснення щодо праці неповнолітніх.

03.08.2018 р. за результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ЗП1428/570/АВ, яким встановлено допущення до роботи позивачем на б/в «Любов» в червні-липні 2018 р. чотирьох осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) без укладання трудового договору, що є порушенням ч. 3 ст. 21, ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП.

22.08.2018 р. ГУ Держпраці прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 1428/570/АВ/П/ТД-ФС, якою за порушення ч. 3 ст. 21, ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП в частині допуску до роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без укладання трудового договору до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 446760,00 грн.

Спірним є питання дотримання відповідачем процедури проведення контрольного заходу, процедури накладення штрафу, а також доведеності порушенням вимог трудового законодавства в частині допуску до роботи зазначених осіб без укладання трудового договору.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Головне управління Держпраці у Запорізькій області є територіальним органом Державної служби з питань праці, положення про яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 р. № 96, за яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V), відповідно до частини 1 статі 2 якого дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації (частина 4 статті 2 Закону № 877-V).

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону № 877-V).

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Пунктом 5 Порядку № 295 встановлені підстави, за якими проводяться інспекційні відвідування, за змістом підпункту 3 якого інспекційній відвідування проводяться за за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

В спірному випадку позаплановий захід контролю проведено на підставі інформації про порушення законодавства про працю, що підтверджено змістом наказу № 1168 від 25.07.2018 р.

На час здійснення інспекційного відвідування Порядок № 295 був чинним, відповідно, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Також є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено порядок призначення та проведення інспекційного відвідування, то мав право не допускати посадових осіб Держпраці до проведення інспекційного відвідування, проте таким правом позивач не скористався.

Стосовно посилання апелянта на порушення процедури розгляду питання про накладення штрафу суд вказує на таке.

Пунктом 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509, встановлено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Позивач належним чином повідомлена про дату розгляду справи.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що за змістом приведених вище положень нормативно-правового акту, який регулює процедуру накладення штрафу за порушення законодавства про працю, підставою для відкладення розгляду справи є надходження обґрунтованого клопотання суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено.

Дійсно, 22.08.2018 р. представником позивача до ГУ Держпраці у Запорізькій області подано клопотання про відкладення розгляду справи на інший день із зазначенням декількох причин: отримання позивачем повідомлення тільки 22.08.2018 р., територіальна віддаленість здійснення господарської діяльності позивача, хвороба позивача, участь адвоката у судових засіданнях.

Разом з тим, представником позивача до цього клопотання не надано жодних доказів на підтвердження існування зазначених у клопотанні обставин, які обумовлюють неможливість позивача або її представника взяти участь у розгляді справи, а також не обґрунтовано мети відкладення розгляду справи (подання додаткових доказів, заперечень, пояснень тощо).

Відповідно, судом не встановлено порушень відповідачем процедури розгляду матеріалів інспекційного відвідування та накладення штрафу.

Стосовно доведеності порушення позивачем приписів трудового законодавства, за які накладено штраф, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 265 КЗпП встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП.

Так, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 статті 265 КЗпП передбачено, що штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 статті 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

В ході інспекційного відвідування позивачем надано ГУ Держпраці документи, які підтверджують саме факт укладання протягом червня-липня 2018 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 цивільно-трудових договорів у формі трудових угод, за умовами яких ці особи взяли на себе обов`язок у певний строк виконувати роботу покоївки, реалізатора, адміністратора, а позивач взяла на себе обов`язок здійснити оплату за виконану роботу у визначеній сумі.

Позивачем також ГУ Держпраці надані письмові пояснення, що трудові угоди із зазначеними особами є цивільно-правовими договорами, у зв`язку з чим повідомлення до органів Державної фіскальної служби не подано (а.с. 76).

Разом з тим, позивачем підтверджено наданими відомостями про нарахування заробітної плати та табелями обліку робочого часу (а.с. 73-75), що зазначені особи фактично отримували заробітну плату відповідно до відпрацьованих днів, дотримувались певного робочого графіку, трудового розпорядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

В спірному випадку угоди носили строковий характер, предметом угод є саме процес роботи (прибирання номерів та б/в «Любов», реалізація продуктів з овочевої палатки, виконання обов`язків адміністратора), тобто в цьому випадку предметом трудових угод був саме процес роботи, а не результат праці, який можна виміряти у конкретних величинах.

Крім того, зазначені особи мали дотримуватися певного трудового розпорядку (мали встановлений вихідний, обідню перерву), а оплата праці здійснювалась відповідно до фактично відпрацьованого часу.

Згідно з ч. 1 ст. 29 КЗпП до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КЗпП оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці.

Оскільки оплата праці зазначених вище осіб залежала не від виконання визначеної договором роботи/завдання, а від відпрацьованого часу протягом місяця, що відповідає вимогам частини 1 статті 97 КЗпП та статті 2 Закону України «Про оплату праці», є правильним висновок суду першої інстанції, що в цьому випадку мають місце саме трудові, а не цивільні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено строкові трудові договори суд визнає безпідставними.

По-перше, позивачем при проведенні інспекційного відвідування не надавалось накази (розпорядження) про прийняття зазначених осіб на роботу, як й не надавалось трудових книжок цих осіб із записами про прийняття їх на роботу; ці документи не надавались відповідачу до прийняття відповідачем рішення, відповідно, відповідач приймав рішення тільки на підставі наданих саме позивачем документів та пояснень, якими підтверджено укладання позивачем з вказаними особами саме цивільно-правових угод.

По-друге, позивачем повідомлено органи Державної фіскальної служби про працевлаштування осіб тільки після проведення інспекційного відвідування, що свідчить про штучне створення відповідачем умов, за якими вона може бути звільнення від відповідальності.

Крім того, суд враховує, що докази про прийняття цих осіб на роботу надано тільки до суду першої інстанції разом із заявою про зміну підстав позову. При цьому підстави первісного позову стосувались правомірності використання позивачем найманої праці за цивільно-правовими угодами.

Доводи апелянта про не надання позивачем наказів про прийняття на роботу через незрозумілість змісту вимоги про надання документів №ЗП1428/570/НД суд також визнає необґрунтованими, оскільки вимогою зобов`язано позивача надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: трудові договори та/або накази про прийом на роботу на всіх працівників (трудові договори) та повідомлення про прийняття на роботу їх з відміткою ДФС про прийняття з грудня 2017 по теперішній час, та інші договори з працівниками; особові картки працівників (форма-П-2).

Тобто, при наявності таких наказів позивач зобов`язана була їх надати на перевірку.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про обґрунтованість застосування відповідачем до позивача штрафу в сумі 446760,00 грн. постановою від 22.08.2018 р. №ЗП 1428/570/АВ/П/ТД-ФС.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. в справі № 280/4139/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. в справі № 280/4139/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 11.11.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.11.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш