Справа № 280/751/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 жовтня 2019 року о/об 16 год. 03 хв.Справа № 280/751/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства Електротехнологія (вул. Електрозаводська, буд.3 м.Запоріжжя, 69065, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

за участі представників сторін:

від позивача - Юрасов А.В.

(діє на підставі довіреності № 12/08 від 12.08.2019 року)

від відповідача - Воронкова Н.В.

(діє на підставі довіреності № 916/08-01-10-01 від 13.11.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Електротехнологія» (далі за текстом ПРАТ «ЕТ» або позивач) звернулось до Головного Управління ДФС у Запорізькій області (далі за текстом ГУ ДФС у Запорізькій області або відповідач) із адміністративним позовом, в якому позивач просить суд про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 лютого 2019 року.

В обґрунтування позову ПРАТ «ЕТ» посилається на те, що акт перевірки, спірне податкове повідомлення-рішення, є такими, що суперечать вимогам законодавства, оскільки матеріали позовної заяви і надані суду докази свідчать про вірність обрахунку, декларування та сплати позивачем земельного податку за 2016 2018 роки, на підставі Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель № 1856п від 02 грудня 2011 року, як єдиного документу на підставі якого об`єктивно можливо дотриматись вимог діючого податкового та земельного законодавства України. Позивач також акцентує увагу на тому, що вся подальша «неузгодженість» виникла поза його волею, не з його вини, і в силу принципу презумпції правомірності поведінки і рішень платника податків (підпункт 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), висновків прецедентної практики Європейського суду з прав людини має трактуватись на користь платника податку ПРАТ «ЕТ». Отже, висновки контролюючого органу в акті перевірки ґрунтуються на недостовірній інформації, неналежних і недопустимих доказах, припущеннях посадових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області та не відповідають дійсним обставинам справи. З огляду на таке, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 16 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року відкладено підготовче засідання на 25 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року судом вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року зупинено провадження у справі до 02 липня 2019 року. Наступне підготовче судове засідання призначено на 02 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 02 липня 2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 02 липня 2019 року, за клопотаннями представників сторін, зупинено провадження у справі до 11 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року, за клопотанням представників сторін, зупинено провадження у справі до 22 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні, за клопотанням представників сторін, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у той же день, 22 жовтня 2019 року. Крім того, у судовому засіданні 22 жовтня 2019 року, оголошено перерву у розгляді справи до 29 жовтня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні 29.10.2019 р. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, клопотаннях сторони позивача, письмових поясненнях позивача від 09 вересня 2019 року, акцентував увагу на наявних у справі письмових доказах, а також вимогах законодавства, висновках прецедентної судової практики.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві від 01 квітня 2019 року, вказав на те, що поточна перевірка ПРАТ «Електротехнологія» проводилась виключно з питань дотримання вимог податкового законодавства з плати за земельну ділянку за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, яка знаходиться у користуванні підприємства, відповідно державного акту на право постійного користування від 04 січня 1999 року № 2438, площею 113 003 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3 (кадастровий номер земельної ділянки: :04:025:0018). У якості аргументів фактичного порушення вимог податкового законодавства з плати за земельну ділянку із боку ПРАТ «Електротехнологія», відповідач посилається на акт перевірки, зокрема, на те що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Платниками податку є власники земельних ділянок та землекористувачі. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає щорічній індексації. Грошова оцінка земельної ділянки, користувачем якої є ПРАТ «Електротехнологія» проведена станом на 01 січня 2011 року. Згідно рішення Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» з 01січня 2016 року затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя. Фахівцями Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області з метою недопущення втрат місцевого бюджету, забезпечення правильності обчислення та повноти сплати за землю, направлено запит від 22 червня 2018 року № 18371/10/08-01-50-01 до Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про надання даних щодо нормативно грошової оцінки земельних ділянок або нормативно грошової оцінки за 1 кв.м., по переліку підприємств, серед яких наявне і підприємство ПРАТ «Електротехнологія». Листом від 27 червня 2018 року № 0-8-0.18.1-1305/117-18 Міськрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надало нормативну грошову оцінку 1 кв.м. земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3. Так, згідно наданої відповіді встановлено, що нормативно грошова оцінка 1 кв.м. становить 692,64 грн. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки становлять: за 2014 рік 1,249, за 2015 рік 1,433, за 2016 рік 1,06, за 2017 рік 1,0. Враховуючи наведене, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ПРАТ «Електротехнологія» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3 складає:

- станом на 01 січня 2016 року - 1239,70 грн. (692,64 грн. x 1,249 x 1,433);

- станом на 01 січня 2017 року - 1314,08 грн. (692,64 грн. x 1,249 x 1,433 x 1,06);

- станом на 01 січня 2018 року - 1314,08 грн. (692,64 грн. x 1,249 x 1,433 x 1,06 x 1,0).

Відповідно річна сума земельного податку складає:

- за 2016 рік - 1 400 898,19 грн. (113003 кв.м. x 1239,70 грн. x 1%);

- за 2017 рік - 1 489 949,82 грн. (113003 кв.м. x 1314,08 грн. x 1%);

- за 2018 рік - 1 489 949,82 грн. (113003 кв.м. x 1314,08 грн. x 1%).

Враховуючи вищенаведене платником податків порушено пункт 286.1 статті 286, пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, що призвело до заниження декларування річної суми земельного податку у сумі 1 567 837,52 грн. у т.ч. по періодам:

- 2016 рік - 502 513,04 грн.;

- 2017 рік - 532 662,24 грн.;

- 2018 рік - 532 662,24 грн.

та як наслідок занижено сплату річної суми земельного податку у сумі 1 523 449,00 грн. у т.ч. по періодам:

- 2016 рік - 502 513,04 грн.;

- 2017 рік - 532 662,24 грн.;

- 2018 рік - 488 273,72 грн.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

У судове засідання 29 жовтня 2019 року прибув представник відповідача та підтримав свої заперечення з підстав викладених у письмових заявах сторони відповідача по суті справи, акцентував увагу на доказах сторони відповідача. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 29 жовтня 2019 року.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ПРАТ «ЕТ» зареєстроване Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08 лютого 1996 року № 1 103 105 0001 006242. Податковий номер платника податків: 05402335. Податкова адреса платника податків: 69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3.

У користуванні ПРАТ «ЕТ» знаходиться земельна ділянка, площею 12,6984 га, за адресою: АДРЕСА_1 3. Право постійного користування землею посвідчено державним актом на право постійного користування землею.

У період часу з 17 грудня 2018 року по 21 грудня 2018 року, уповноваженими співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4. пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, наказу № 4138 від 06 грудня 2018 року та повідомлення про початок перевірки № 301/10/08-01-14-07 від 06 грудня 2018 року, ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПРАТ «ЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства із плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 2018 роки. Термін проведення перевірки продовжувався. Перевірку проведено в приміщенні ГУ ДФС у Запорізькій області.

За результатами перевірки, ГУ ДФС у Запорізькій області складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПРАТ «ЕТ» № 802/01-14-07/05402335 від 28 грудня 2018 року (акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ПРАТ «ЕТ»:

пункту 286.1 статті 286, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, в результаті занижено сплату річної суми земельного податку у сумі 1 523 449,00 грн. у т.ч. по періодам:

- 2016 рік 502 513,04 грн.

- 2017 рік 532 662,24 грн.

- 2018 рік 488 273,72 грн.

В подальшому, 17 січня 2019 року, не погоджуючись із результатами перевірки, ПРАТ «ЕТ» у передбачений діючим законодавством порядок та спосіб, подало до контролюючого органу свої письмові заперечення (скаргу - вихідний № 69/19) на акт перевірки.

За наслідками розгляду заперечень ПРАТ «ЕТ» на акт перевірки № 802/01-14-07/05402335 від 28 грудня 2018 року, податковим органом констатовано незмінність раніше виявлених порушень, а також складені наступні документи:

лист-відповідь № 4902/10/08-01-14-07-13 від 31 січня 2019 року про розгляд заперечень; податкове повідомлення-рішення № від 04 лютого 2019 року щодо зобов`язання ПРАТ «ЕТ» сплатити суму донарахованого податкового зобов`язання із земельного податку з юридичних осіб (основний платіж 1 523 449,00 грн.) та штрафну санкцію (380 862,25 грн.), а загалом в розмірі 1 904 311,25 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ПРАТ «ЕТ» звернулось до адміністративного суду із позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані: Податковим кодексом України (далі - ПК України), Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оцінку земель», Законом України «Про Державний земельний кадастр», Законом України «Про землеустрій» та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням статті 206 ЗК України, визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

У відповідності до пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно із частиною 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За статтями 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З вищенаведених норм Земельного та Податкового кодексів України вбачається, що для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника/землекористувача, набутого у встановленому чинним законодавством порядку.

Крім того, слід зазначити, що в силу вимог частини 1 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Положеннями частин 3, 4, 5 статті 79-1 ЗК України, визначено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У відповідності до пункту 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (частина 1 статті 193 ЗК України).

Аналогічні положення містяться і в ПК України, відповідно до якого дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону (підпункт 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У відповідності до частини 5 статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», на отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.

У відповідності до частини 1 статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Згідно підпунктами 27, 36 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» № 15 від 14 січня 2015 року, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує виконання на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру; організовує професійну підготовку оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, веде Державний реєстр оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, які отримали кваліфікаційне свідоцтво, видає витяги з нього, готує пропозиції щодо вдосконалення методики та порядку виконання робіт з грошової оцінки земель, видає витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку.

Нормою статті 18 Закону України «Про оцінку земель», передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться по земельних ділянках, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Згідно зі статті 23 Закону України «Про оцінку земель», технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

У відповідності до пункту 271.2 статті 271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно пункту 2.8.1 Рішення Запорізької міської ради «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)» № 6 від 30 червня 2015 року, порядок обчислення плати за землю встановлюється відповідно до статті 286 ПК України.

Згідно пункту 10 Рішення Запорізької міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» № 7 від 30 червня 2015 року головне управління Держземагентства /Держгеокадастру/ у Запорізькій області забезпечує оформлення та видачу витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок м. Запоріжжя.

У відповідності до пункту 271.1 статті 271 ПК України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Разом з тим, відповідно до статті 13 Закону України «Про оцінку земель», обов`язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру земельного податку.

Нормою частиною 2 статті 20 «Про оцінку земель», визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються, як витяг з технічної документації з нормативної оцінки земель.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 286.4 статті 286 ПК України, у разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Відповідно пункту 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно пункту 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Системний аналіз вищезазначених норм свідчить, що єдиною підставою для здійснення обрахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру по сформованій земельній ділянці, які, серед іншого, повинні містити інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, площу, її оцінку, класифікацію і найменування власника чи користувача, а базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок. При цьому, єдиним належним засобом (підставою) для встановлення такої оцінки є витяг з технічної документації з нормативної оцінки земель. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 817/1814/17.

Як зазначалось раніше, то у користуванні ПРАТ «ЕТ» знаходиться земельна ділянка, площею 126984,00 кв.м або 12,6984 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Право постійного користування землею посвідчено державним актом на право постійного користування землею сер. І-ЗП № 003471 від 04 січня 1999 року (реєстрація в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 2438).

Вказаний державний акт на право постійного користування землею відноситься до категорії актів «старого зразка» і, у тому числі, не містить кадастрового номеру земельної ділянки.

Однак, положенням пункту 10 статті 28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними.

Отже, право ПРАТ «ЕТ» щодо постійного користування землею посвідчено діючим державним актом на право постійного користування землею.

Відповідно, ПРАТ «ЕТ» є платником земельного податку.

Виходячи з того, що ПРАТ «ЕТ» є юридичною особою, обчислення суми земельного податку здійснюється платником самостійно (пункт 286.2 статті 286 ПК України). Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 ПК України). Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації (пункт 271.1 статті 271 ПК України). Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються, як витяг з технічної документації з нормативної оцінки земель (частина 2 статті 20 «Про оцінку земель»). Видача витягів з технічної документації з нормативної оцінки земель по м. Запоріжжя відноситься до виключної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (пункт 10 рішення ЗМР № 7 від 30 червня 2015 року; підпункти 27, 36 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» № 15 від 14 січня 2015 року). Виключно сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. (частини 3, 4, 5 статті 79-1 ЗК України).

02 грудня 2011 року, ПРАТ «ЕТ» отримано Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель (вих. № 1856п від 02 грудня 2011 року). Вказаний документ відповідав вищеозначеним вимогам податкового та земельного законодавства і дозволяв платнику податку належним чином самостійно обчислювати суми земельного податку. Адже, Витяг № 1856п від 02 грудня 2011 року, містив необхідні відомості: 1) Дані про землекористувача ПРАТ «ЕТ»; 2) Кадастровий номер земельної ділянки :04:025:0018; 3) Адресу місця розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; 4) Дані про функціональне призначення земельної ділянки для функціонування підприємства; 5) Документ, який посвідчує право на земельну ділянку Державний акт на право постійного користування землею сер. І-ЗП № 003471 (зареєстрований за № 2438) від 04 січня 1999 року; 6) Площу земельної ділянки 126984 кв.м.; 7) Нормативну оцінку земельної ділянки 70 449 453,36 грн.; 7) Та ін..

Таким чином, ПРАТ «ЕТ» вчасно та у повному обсязі обчислювало, декларувало та сплачувало суми земельного податку, керуючись інформацією з Витягу № 1856п від 02 грудня 2011 року.

Слід окремо звернути увагу, що зміст Витягу № 1856п від 02 грудня 2011 року, зокрема кадастровий номер ділянки :04:025:0018), логічно вказував на те, що ділянку сформовано і відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

Як раніше вже було процитовано, нормою статті 18 Закону України «Про оцінку земель», передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться по земельних ділянках, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Із пояснень позивача вбачається та матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до вимог діючого законодавства, ПРАТ «ЕТ», із метою уточнення актуальних даних про нормативно грошову оцінку земель, 15 червня 2016 року, зверталось до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою встановленого зразка про надання витягу з нормативно грошової оцінки земель.

Із листа-відповіді Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 6701/86-16 від 30 листопада 2016 року, вбачається, цитата: «… За даними Державного реєстру земель право на земельну ділянку зареєстроване, що підтверджено державним актом на право постійного користування землею, але відомості про зазначену земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру… В управлінні запроваджено програмне забезпечення для розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки… у разі відсутності встановлених меж в натурі та кадастрового номеру Управління не має технічної можливості сформувати витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель… для проведення державної реєстрації земельної ділянки Вам необхідно звернутись до державного кадастрового реєстратора із заявою щодо реєстрації земельної ділянки та розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості. На підтвердження реєстрації ділянки надати витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку в якому буде вказано розмір та кадастровий номер земельної ділянки. Після реєстрації земельної ділянки та отримання кадастрового номеру необхідно подати заяву про надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки повторно… виходячи з вищенаведеного, для можливості розрахунку плати за землю вище зазначеної земельної ділянки пропонуємо звернутись до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДПІ у Запорізькій області».

Зі змісту процитованого листа-відповіді слід виокремити чотири моменти, які мають значення для правильного розуміння спірних правовідносин: 1) Орган, який має виключну компетенцію на видачу витягів з нормативно грошової оцінки земель, відмовляється надати такі відомості; 2) У земельної ділянки ПРАТ «ЕТ» невідомо з яких причин відсутній кадастровий номер; 3) Для ПРАТ «ЕТ» формулюється рекомендація самостійно ініціювати розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та реєстрації кадастрового номеру; 4) Для ПРАТ «ЕТ» формулюється пропозиція, для розрахунку плати за землю звернутись безпосередньо до податкового органу. Але діюче законодавство такого механізму та порядку визначення земельного податку не передбачає.

Згідно із пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до статей 26, 27, 55 Закону України «Про землеустрій» на платній основі на умовах та в строк, що визначені договором з розробником такої документації із землеустрою. Отже, законом не визначено імперативного беззаперечного обов`язку землекористувача ініціювати розроблення технічної документації із землеустрою та реєстрації кадастрового номеру.

14 грудня 2018 року, ПРАТ «ЕТ» звертається до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою встановленого зразка про надання витягу з нормативно грошової оцінки земель (вих.№ 305_1632_2018 від 14 грудня 2018 року).

На свою заяву, ПРАТ «ЕТ» отримало лист-відповідь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вих.№ 3216/207-18 від 28 грудня 2018 року), з якої вбачається, цитата: «…За кадастровим номером :04:025:0018, відповідно до даних Державного реєстру земель право на земельну ділянку не зареєстроване, відомості про зазначену земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру, земельна ділянка не сформована… Управління не має можливості сформувати витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки».

Зі змісту наведеного листа відповіді слідує, що кадастровий номер земельної ділянки ПРАТ «ЕТ» відсутній, відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру, а земельна ділянка не сформована.

Варто зазначити, що наказом від 06 липня 2018 року № 602 Міністерством фінансів України затверджено узагальнюючі податкові консультації деяких питань оподаткування платою за землю. У даній узагальнюючій податковій консультації визначено, що особу не можна вважати платником земельного податку (в розумінні статті 269 ПК України) до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку, визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог ПК України не повинна сплачувати земельний податок.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18.

В листі-відповіді (вих. № 2524/207-18 від 06 серпня 2018 року), Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області констатує, що однією із складових частин наповнення бюджету є сплата земельного податку, який нараховується на підставі витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки. Тому надання витягу потребує часу на формування та ретельну перевірку даних. Далі автор листа скаржиться на брак фахівців та вихід з ладу серверного обладнання на якому зберігається матеріали технічної документації із нормативно грошової оцінки землі м. Запоріжжя. ПРАТ «ЕТ» рекомендується повторно звернутись із заявою про видачу витягу.

Як вбачається із викладеного, в питанні обрахування, декларування та сплати ПРАТ «ЕТ» земельного податку наявна очевидна неоднозначність трактування прав та обов`язків платника податків позивачем та податковим органом.

З матеріалів справи вбачається, що зі свого боку, у перевіряємий період, позивач вчасно, у повному обсязі та належним чином обраховувало, декларувало та сплачувало земельний податок, що робилось у порядок та спосіб передбачений чинним законодавством. Та неодноразово позивачем вчинялись дії щодо отримання Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки.

В діях ПРАТ «ЕТ» із обчислення, декларування та сплати сум земельного податку відсутній склад податкового правопорушення, зокрема, такий елемент як протиправність діяння (дії чи бездіяльності) платника податку (підпункт 109.1 статті 109 ПК України).

Певна неузгодженість безумовно існує і на законодавчому рівні, що у сукупності з фактичними обставинами даної справи має трактуватись на користь платника податків, який об`єктивно зробив все можливе для правильного обрахування та сплати податку.

З одного боку, факт відсутності повних даних у Держаному земельному кадастрі про користування земельною ділянкою позивачем не мав би змінювати правовий зміст обов`язку юридичної особи по внесенню плати за землю, земельного податку.

З іншого боку, первинним у розгляді і вирішенні даної справи є не встановлення наявності чи відсутності обов`язку позивача по сплаті податків і зборів, а законність і обґрунтованість рішення відповідача, яке повинно прийматися у відповідності до вимог Конституції і законів України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України, суди в першу чергу перевіряють чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана правова вимога кореспондується з частиною 2 статті 19 Конституції України, за змістом якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, із системного аналізу норм Земельного та Податкового кодексів України, вбачається, що нарахування земельного податку здійснюється виключно із врахуванням (на підставі) даних Державного земельного кадастру (пункт 286.1 стаття 286 ПК України), а нормативно грошова оцінка землі - на підставі витягу з технічної документації. Відсутність таких даних, не надає права посадовим особам самостійно застосовувати положення пункту 286.5 статті 286 ПК України, без врахування вимог пункту 286.1 статті 286 ПК України.

Таким чином, в даному випадку, має місце факт неоднозначного трактування прав та обов`язків платника податків позивачем та податковим органом, на підставі чого має бути застосований принцип презумпції правомірності поведінки і рішення платника передбачений підпунктом 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 ПК України.

Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Зазначений висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, в рішенні від 13 грудня 2001 року, у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови», ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (справа «Лелас проти Хорватії», 20 травня 2010 року, пункт 74; справа «Тошкуце та інші проти Румунії», 25 листопада 2008 року, пункт 37).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (справа «Лелас проти Хорватії», пункт 74).

Принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Також, в рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Рішеннями ЄСПЛ у справах «Серков проти України» та «Щокін проти України», було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Таким чином, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав особи повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави. Із беззаперечною імперативністю мають діяти правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника.

Із описової частини акту перевірки № 802/01-14-07/05402335 від 28 грудня 2018 року, вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про порушення ПРАТ «ЕТ» пункту 286.1 статті 286, пункту 287.3 статті 287 ПК України (в результаті чого платником податку занижено декларування та сплату річної суми земельного податку у сумі 1 523 449,00 грн.) спираючись на інформацію отриману з листа Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 0-8-0.18.1-1305/117-18 від 27 червня 2018 р., яким надано нормативну грошову оцінку 1 кв.м. земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м АДРЕСА_3 Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3.

Засвідчену копію вказаного листа відповідач надав до матеріалів справи.

Суд вважає, що даний документ є неналежною підставою для визначення податкового зобов`язання в результаті податкової перевірки, а також неналежним та недопустимим доказом в рамках даної адміністративної справи.

В супереч вимогам пункту 286.1 статті 286, пункту 271.1. статті 271 ПК України, статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», статтей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель», інформація надана органу ДФС не у вигляді Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель, а у вигляді листа (форма - проста письмова, не електронна). Крім того, в листі відсутні посилання на те, що інформація про нормативну грошову оцінку земельних ділянок взята з Державного земельного кадастру. Зміст Листа № 0-8-0.18.1-1305/117-18 від 27 червня 2018 року не узгоджується із іншими матеріалами справи, зокрема, із листами Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 6701/86-16 від 30 листопада 2016 року, № 3216/207-18 від 28 грудня 2018 року, № 2524/207-18 від 06 серпня 2018 року та № 2016/207-19 від 25 квітня 2019 року, з яких вбачається, що «…За кадастровим номером :04:025:0018, відповідно до даних Державного реєстру земель право на земельну ділянку не зареєстроване, відомості про зазначену земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру, земельна ділянка не сформована… Управління не має можливості сформувати витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки». По спірній земельній ділянці відсутня документація із землеустрою.

Крім того, Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року № 1386 (далі - Порядок).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що подання інформації ДФС та/або її територіальним органам здійснюється на безоплатній основі в електронній формі. Формати інформаційних файлів, регламент передачі інформації про зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, форма журналів обліку переданих та отриманих інформаційних файлів визначаються спільними актами Мін`юсту і Мінфіну. Однак, відповідач розраховує земельний податок та надає до суду лист, який оформлений не в електронній формі.

Під час розгляду справи, адміністративним судом, за клопотанням сторони позивача, на підставі ухвали від 25 квітня 2019 року, вирішено питання щодо витребування від Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель право на постійне користування якою видано ПрАТ «Електротехнологія»; кадастровий номер земельної ділянки - :04:025:0018; місце розташування - АДРЕСА_4 Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3; функціональне призначення зем. ділянки - для функціонування підприємства; цільове призначення - землі промисловості; документ який посвідчує право на земельну ділянку Державний акт на право постійного користування землею І-ЗП № 003471, зареєстрований № 2438 від 04 січня 1999 року; загальна площа - 126984.00 м2».

На виконання вказаної ухвали, Міськрайонним управлінням у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, суду надано супровідний лист № 0-8-0.18-1422/117-19 від 22 травня 2019 року та примірник Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 0-8-0.18-1422/117-19 від 22 травня 2019 року.

Суд вважає, що вказаний доказ також неможна вважати юридично спроможним доказом правомірної поведінки відповідача, враховуючи наступне: 1) У Витязі № 0-8-0.18-1422/117-19 від 22 травня 2019 року не вказано кадастровий номер земельної ділянки, її цільове призначення, дані про землекористувача тощо; 2) Витяг № 0-8-0.18-1422/117-19 сформовано лише 22 травня 2019 року, отже він не міг і не був покладений в основу акта перевірки № 802/01-14-07/05402335 від 28 грудня 2018 року та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 04 лютого 2019 року. А у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення (частина 2 статті 77 КАС України); 3) у супровідному листі до Витягу № 0-8-0.18-1422/117-19 від 22 травня 2019 року, зазначено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру відомості про запитувану земельну ділянку відсутні. Кадастровий номер :04:025:0018 відсутній… Інформація про наявність локальних коефіцієнтів не є остаточною та підлягає уточненню… Інформація зазначена у витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку щодо запитуваємої земельної ділянки не є остаточною.

Все вищевикладене свідчить про вірність обрахунку, декларування та сплати позивачем земельного податку за 2016 2018 роки, на підставі Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель № 1856п від 02 грудня 2011 року, як єдиного документу на підставі якого об`єктивно можливо дотриматись вимог діючого податкового та земельного законодавства України.

Згідно із статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням частини 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормою частин 1, 2 статі 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Висновки акту перевірки щодо порушення ПРАТ «ЕТ» пункту 286.1 статті 286, пункту 287.3 статті 287 ПК України матеріалами справи не підтверджуються.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 04 лютого 2019 року, у зв`язку з чим спірне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, виходячи з задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити на користь Приватного акціонерного товариства Електротехнологія за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 19 210 грн. 00 коп.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Електротехнологія (вул. Електрозаводська, буд.3 м.Запоріжжя, 69065, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 04 лютого 2019 року за № .

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства Електротехнологія (вул. Електрозаводська, буд.3 м.Запоріжжя, 69065, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 19 210 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08 листопада 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов