Справа № 200/11325/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 р. Справа№200/11325/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., при секретарі судового засідання - Лисинській А.О.,

за участю представника відповідача - Ліцоєвій С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом позовної заяви ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: пл. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2019 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті страхових виплат перед ОСОБА_1 з 01.08.2016 року по 30.09.2019 року;

- зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за весь період з 01.08.2016 року по 30.09.2019 року.

У позовній заяві свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачу були призначені страхові виплати в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Позивач звернувся до управління відповідача, проте Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області відмовило позивачу в виплаті страхових виплат за період з жовтня 2016 року, оскільки заборгованість з виплати страхових виплат буде здійснюватись у відповідності до «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

29 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення страхових виплат. В серпні 2019 року виплату страхових виплат було поновлено, але без виплати нарахованих сум за період з серпня 2016 року по липень 2019 року відповідно до рішення начальника Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області від 17.09.2019 року №04-21/2907.

Позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати соціальних виплат протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив, відповідно до якого зазначив, що позивач не вживав заходів, спрямованих на отримання належної йому суми соціальних виплат та у зв`язку з цим не зміг отримати вказані виплати. На думку представника відповідача, позивачем не надано до суду доказів того, що він був позбавлений права і можливості реалізувати своє право на соціальне забезпечення, гарантоване Конституцією України в порядку, визначеному, зокрема Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Зазначає, що не відмовляється від обов`язку сплати соціальних виплат за минулий період. Виплати обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та будуть виплачені на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з чим, представник фонду вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні 22 листопада 2019 року об 11 годині 30 хвилин.

Позивач до до засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача до засідання з`явилась, проти задоволення позовних вимог заперечувала з мотивів, викладених у відзиві.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

У відповідності з довідкою від 29 серпня 2019 року № 1429- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України з м. Хрестівка до м. Слов`янськ, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я України про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН № 043926 ОСОБА_1 встановлено 40 % втрати працездатності та третя група інвалідності.

Позивач є особою, що отримує страхові виплати, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на час подання позовної заяви перебуває на обліку в Слов`янському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Відповідно до довідки Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області від 29 серпня 2019 року № 18.1-07/1427, де раніше знаходився на обліку позивач, страхові виплати позивачу припинені з 01 серпня 2016 року.

Відповідно до листа Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області від 04 жовтня 2019 року № 01-032/2743 страхові виплати позивачу не нараховувались у період з 01 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року.

Відповідно до постанови Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області від 01 жовтня 2019 року продовжено виплату потерпілому ОСОБА_1 перерахованої щомісячної страхової виплати у розмірі 5 366,92 грн. з 01 серпня 2019 року.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати соціальних виплат позивачеві 01 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року з підстав, які не передбачені ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105-XIV).

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Також, розглядаючи вказану справу відносно окремого порядку виплат, суд вказує наступне.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, п.15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

За змістом конституційних норм (ст.ст.113,116,117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у Закон №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1105-XIVвнесено не було.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім того, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідно до довідки Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області від 29 серпня 2019 року № 18.1-07/1427, де раніше знаходився на обліку позивач, Жовтоводським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області прийнято рішення про припинення виплати соціальних виплат ОСОБА_1 з 01 серпня 2016 року, як внутрішньо переміщеній особі.

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати неправомірним та скасувати рішення Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області про припинення виплати соціальних виплат ОСОБА_1 з 01 серпня 2016 року, як внутрішньо переміщеній особі, оскільки наявність цього рішення є перешкодою для поновлення нарахування та виплати заборгованості.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність припинення виплати позивачу соціальних виплат з 01 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року, а не з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2019 року, як зазначає позивач. Суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за весь період починаючи з 01 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року.

Оцінюючи докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими не в повному обсязі та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду зобов`язувати подати суб`єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення, тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року судом задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет" від 23.11.2018 № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу становить 1921,00 грн.

Таким чином, зважаючи на те, позивачу відстрочено сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області судовий збір на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, зважаючи на те, що судом відстрочено сплату судового збору та позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області суми судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч. 2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: пл. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області щодо невиплати страхових виплат ОСОБА_1 з 01 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за весь період з 01 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Василівська, буд. 16, м. Слов`янськ, Донецька області, код ЄДРПОУ ВП: 41417421) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 листопада 2019 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова