Справа № 1.380.2019.003382
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10213/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошин М.М.,

представника позивача Золотухіна О.О. ,

представника відповідача Цинайко Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.003382 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Хома О.П.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 08.07.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1, в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 13.05.2019 протиправною та зобов`язати відповідача розглянути звернення позивача від 13.05.2019 у відповідності з Законом України "Про звернення громадян" та Наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 №357.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.05.2019 він звернувся до Прокуратури Харківської області в порядку Закону України "Про звернення громадян" з заявою про підготовку та скерування до суду позову щодо скасування рішення Харківської міської ради від 20.08.2012 №788/12 "Про реалізацію положень Закону України "Про засади державної мовної політики" в місті Харкові". Прокуратура Харківської області листом від 21.05.2019 надіслала керівнику Харківської місцевої прокуратури №1 заяву позивача для вирішення по суті. Станом на момент звернення до суду відповіді від Харківської місцевої прокуратури №1 він не отримав, а тому вважає таку бездіяльність позивача протиправною.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 13.05.2019. Зобов`язано Прокуратуру Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 розглянути звернення ОСОБА_2 від 13.05.2019 у відповідності з Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР та Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 № 357.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Прокуратура Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, визнавши протиправною бездіяльність прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 в частині неналежного направлення відповіді на звернення ОСОБА_2 від 13.05.2019 та зобов`язання Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 направити ОСОБА_2 відповідь на звернення від 13.05.2019 на адресу зазначену у зверненні.

В апеляційній скарзі зазначає, що місцевою прокуратурою за результатами розгляду звернення 05.06.2019 заявникові підготовлено відповідь за №04-20-3541-19 та направлено останньому, що підтверджується доказами, наявними у справі. У зв`язку з тим, що на час розгляду справи інші докази направлення відповіді на звернення відсутні, окрім наданого суду першої інстанції реєстру поштових відправлень, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що звернення розглянуто з порушенням вимог Закону країни «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР та Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 № 357 в цій частині. Тому, на цей час не доведеним є лише факт направлення відповіді на звернення ОСОБА_2 за належною адресою. Таким чином, бездіяльність щодо не розгляду звернення ОСОБА_2 місцевою прокуратурою відсутня, а наявний факт лише неналежного направлення відповіді у зв`язку з технічною помилкою - невірним зазначенням адреси.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача просив задовольнити подану апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 13.05.2019 ОСОБА_2 звернувся до Прокуратури Харківської області в порядку Закону України "Про звернення громадян" з заявою, в якій просив підготувати та скерувати до суду позов щодо скасування рішення Харківської міської ради від 20.08.2012 №788/12 "Про реалізацію положень Закону України "Про засади державної мовної політики" в місті Харкові".

Прокуратура Харківської області супровідним листом заяву ОСОБА_2 направила для розгляду по суті керівнику Харківської місцевої прокуратури №1, про що листом від 21.05.2019 (вих.№05/1-18-18) повідомила позивача.

Позивач зазначає, що відповіді на дану заяву не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду його звернення від 13.05.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності, а наявність копії відповіді на заяву ОСОБА_2 від 13.05.2019 (за відсутності належних доказів направлення такої позивачу) сама по собі не спростовує доводів позивача про неналежний розгляд його звернення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Перш за все, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як видно з апеляційної скарги відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції лише в частині визнання судом першої інстанції протиправною бездіяльності Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 щодо не розгляду звернення ОСОБА_2 .. На думку відповідача наявним є лише факт направлення відповіді на звернення ОСОБА_2 за невірною адресою.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу дії норми статті 40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян, згідно зі ст.3 Закону України «Про звернення громадян», слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про звернення громадян», заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтями 4-6 Закону України «Про звернення громадян» регламентуються коло питань, рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, а також установлені вимоги до звернення, мова звернень і рішень та відповідей на них.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» установлено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення й передбачено обов`язок із прийняття та розгляду звернень, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку.

При цьому, статтею 8 Закону України «Про звернення громадян» також врегульовано випадки звернень, які не підлягають розгляду та вирішенню, а саме, розгляду не підлягають письмові звернення без зазначення місця проживання, не підписані автором (авторами), а також такі, з яких неможливо встановити авторство. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено ст.17 Закону України «Про звернення громадян», та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

У статті 12 Закону України «Про звернення громадян» окреслено коло правовідносин, на які його дія не поширюється, а саме, вона не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» установлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Колегія суддів погоджується, що у даному випадку, слід також керуватися Наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 № 357, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 січня 2018 р. за № 65/31517, яким затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі - Інструкція №357).

Вказану Інструкцію розроблено відповідно до статті 40 Конституції України, Законів України "Про прокуратуру", "Про звернення громадян", "Про статус народного депутата України", "Про комітети Верховної Ради України", "Про статус депутатів місцевих рад", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", інших нормативно-правових актів з питань звернень громадян.

Інструкція №357 визначає порядок розгляду звернень громадян, запитів і звернень народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад (далі - звернення і запити), строки їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян у Генеральній прокуратурі України, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних, місцевих та військових прокуратурах (далі - органи прокуратури) (пункт 1 розділу І Інструкції №357).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції №357 звернення, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №357 усі звернення та запити, що надійшли до органів прокуратури, підлягають попередньому розгляду. Попередній розгляд передбачає ознайомлення зі змістом звернень та запитів, перевірку правильності оформлення та належності порушених у них питань до компетенції прокуратури.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №357 за результатами попереднього розгляду щодо кожного звернення і запиту визначеними у пункті 9 цього розділу особами у межах повноважень приймається одне з таких рішень: передання для розгляду керівнику органу прокуратури або його заступнику відповідно до розподілу обов`язків; передання для розгляду відповідному структурному підрозділу Генеральної прокуратури України або регіональної чи місцевої прокуратури, прокурору органу прокуратури; направлення за територіальністю та/або належністю; повернення заявнику з наданням відповідних роз`яснень; залишення без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно з пунктом 1 розділу IV Інструкції №357 звернення громадян вирішуються у строк не більше одного місяця від дня надходження до прокуратури. Звернення, що не потребують додаткового вивчення і перевірки, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів, якщо інший строк не встановлено спеціальним законом.

Відповідно до пункту 7 розділу V Інструкції №357 за результатами розгляду звернень приймається одне з таких рішень: задоволено - наведені у зверненні доводи визнано обґрунтованими і за результатами вжито заходів до поновлення прав і законних інтересів заявника (прийнято відповідне процесуальне рішення за результатами вирішення скарги на дії, рішення слідчого або прокурора; пред`явлено позов; здійснено вступ у справу, порушену за позовами інших осіб; внесено апеляційну, касаційну скарги або заяву про перегляд судового рішення; надано письмову вказівку відповідно до статті 26 Закону України "Про прокуратуру"); відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнано необґрунтованими; роз`яснено - надано роз`яснення щодо компетенції органів прокуратури, вимог законодавства.

Згідно з пунктом 8 розділу V Інструкції №357 звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені у ньому питання, заявнику надано відповідь.

Відповідно до пункту 9 розділу V Інструкції №357 відповідь за результатами вирішення звернення надається тим органом прокуратури, якому його надіслано і до компетенції якого належить вирішення порушених у ньому питань.

Разом з тим, порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, регулювання відносин між ними, встановлюються Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

Вказаними Правилами визначено, що просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки (абз.23 п. 2).

Судом встановлено, що наявна у матеріалах справи копія листа від 05.06.2019 №04-20-3541-19 за змістом є відповіддю Харківської місцевої прокуратури №1 на заяву ОСОБА_2 від 13.05.2019 (а.с. 28).

Як на доказ направлення даної відповіді відповідач посилається на копію реєстру на просту кореспонденцію від 05.06.2019 №91.

Також, відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено копію листа від 05.06.2019 №04-20-3541-19, адресовану ОСОБА_2 та копію реєстру на просту кореспонденцію від 05.06.2019 №91, з якого видно, що лист направлено на адресу: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не враховує цю копію реєстру, оскільки вказана у реєстрі адреса не є поштовою адресою ОСОБА_2 , який проживає у м. Львів, а не у м. Харків, а сам реєстр не містить відмітки штемпелю установи поштового зв`язку про дату отримання даного листа для відправки адресатові.

На переконання колегії суддів долучена копія реєстру на просту кореспонденцію від 05.06.20109 №91 не може бути належним доказом направлення відповіді позивачу та доказом фактичного скерування даного реєстру на вузол поштового зв`язку.

Інших доказів, які підтверджують направлення листа-відповіді на звернення позивача відповідачем суду не представлено.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №826/16127/17 та у постанові від 03.04.2019 у справі №580/12/17.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості даного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області в особі Харківської місцевої прокуратури №1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.003382 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 20.11.2019