Справа № 260/593/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10399/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року про закриття провадження, ухвалену суддею Калинич Я.М. у м. Ужгороді у справі № 260/593/19 за позовом Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення витрат у зв`язку із проведенням навчання та грошового утримання за час навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України 35822,20 грн., в тому числі 24735,00 грн. витрат у зв`язку з проведенням навчання та 11087,20 грн. грошового утримання за час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 29.01.2017 року по 27.05.2017 року ОСОБА_1 проходив первинну професійну підготовку за професією «охоронник» у Рівненському вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони на підставі тристороннього договору про навчання поліцейського за кошти поліції охорони укладеного між позивачем, відповідачем та Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони. Позивач зазначає, що пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі звільнення особи зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу (проходження первинної професійної підготовки) відповідач зобов`язується відшкодувати понесені позивачем витрати у зв`язку з проведенням навчання та виплатою грошового утримання за час навчання. Оскільки, 11.03.2019 року відповідач звільнений зі служби в поліції за власним бажанням, то позивач вважає, що його порушене право на відшкодування коштів за час навчання ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням умов договору про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, підлягає захисту, шляхом звернення до адміністративного суду з позовом про відшкодування коштів у зв`язку із проведенням навчання та грошового утримання за час навчання ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року закрито провадження у справі.

Не погодившись із таким рішенням суду його оскаржив позивач, Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України, подавши апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає те, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16, спір за зверненням суб`єкта владних повноважень до фізичної особи про стягнення витрат у зв`язку із проведенням навчання та грошового утримання за час навчання підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. З цих підстав позивач вважає, що спір про стягнення витрат у зв`язку із проведенням навчання та грошового утримання за час навчання ОСОБА_1 , який виник між Управлінням поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України і ОСОБА_1 за час навчання підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. У зв`язку з цим, на думку позивача, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати.

Позиція відповідача у справі зводиться до того, що цей спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з тих мотивів, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а є спором про право цивільне, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» не визначено право органу Національної поліції звертатися до суду з позовом про стягнення витрат у зв`язку з проведенням навчання та грошового утримання за час навчання.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Апеляційний суд встановив те, що 23.01.2017 року між Управлінням поліції охорони в Закарпатській області з однієї сторони та поліцейським, якого вперше прийнято на службу в Управління поліції охорони в Закарпатській області Нібаком Владиславом Івановичем з іншої сторони та Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони, укладено договір про навчання поліцейського за кошти поліції охорони № 7/39, предметом якого є проходження поліцейським первинної професійної підготовки за професією «охоронник» і кваліфікацією третього розряду у період з 23.01.2017 року до 27.05.2017 року.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі звільнення особи зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу (проходження первинної професійної підготовки) особа зобов`язується відшкодувати понесені позивачем витрати у зв`язку з проведенням навчання та виплатою грошового утримання за час навчання.

11.03.2019 року на підставі наказу Управління поліції охорони в Закарпатській області «По особовому складу» № 38 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

- спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

- спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

- за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, виключно участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди зобов`язані виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 73 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов`язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними навчальними програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України.

Поліцейські після успішного закінчення курсу первинної професійної підготовки повертаються до органів (закладів, установ) поліції, з яких вони були направлені для проходження первинної підготовки, для подальшого проходження служби в поліції відповідно до цього Закону.

Частиною 3 статті 73 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Порядок і умови проходження первинної професійної підготовки визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2016 року № 105 затверджено Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції (далі Положення № 105).

Відповідно до пунктів 11 та 14 розділу ІІ поліцейські, які прибули для проходження професійної підготовки у визначені рознарядкою строки, наказом керівника закладу, що здійснює професійну підготовку зараховуються слухачами. Звіт про зарахування поліцейських на первинну професійну підготовку (додаток 3) протягом трьох календарних днів надсилається до кадрового підрозділу апарату Національної поліції.

Навчальна справа поліцейського після закінчення ним професійної підготовки або після його відрахування із закладу, що здійснює професійну підготовку протягом трьох робочих днів надсилається до кадрового підрозділу органу (закладу, установи) поліції, з якого він прибув, і долучається до матеріалів особової справи поліцейського.

Апеляційний суд проаналізувавши наведені норми статті 73 Закону України «Про Національну поліцію» та Положення № 105, які регламентують порядок проходження первинної професійної підготовки звертає увагу на те, що цими нормами не передбачено право органів МВС звертатись з позовом про відшкодування витрат пов`язаних з проходженням поліцейським первинної професійної підготовки. Цими нормами не передбачено обов`язок поліцейського після проходження первинної професійної підготовки відпрацювати на службі в поліції 3 роки, в тому числі обов`язок відшкодувати витрати на навчання у разі його звільнення зі служби раніше цього строку.

Вказані обов`язки та права закріплені виключно в договорі про навчання поліцейського за кошти поліції охорони № 7/39 від 23 січня 2017 року.

Таким чином, оскільки права і обов`язки сторін ґрунтуються виключно на договорі, а в силу норм пункту 5 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень не має права звернутись за захистом порушеного права в порядку адміністративного судочинства, оскільки чинним законодавством за ним не закріплено такого права, то спір у цій справі підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Спірні правовідносини з приводу стягнення витрат у зв`язку із проведенням навчання та грошового утримання за час навчання, які склалися між Управлінням поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України та ОСОБА_2 Івановичем визначенню публічно-правового спору не відповідають, оскільки Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України в цьому спорі не здійснює публічно-владні управлінські функції, а спірні правовідносини склалися виключно з підстав невиконання умов договору про навчання поліцейського за кошти поліції охорони № 7/39 від 23 січня 2017 року.

При цьому, апеляційний суд не застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду за яким цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, викладений в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, оскільки цей висновок стосується норм Закону України «Про міліцію», якими по іншому, ніж Законом України «Про Національну поліцію» було врегульоване питання відшкодування витрат понесених на навчання та право звернення суб`єкта владних повноважень з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року про закриття провадження у справі № 260/593/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 20.11.2019 року