Справа № 640/575/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/575/19 Суддя першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк» (далі - Позивач, АТ «Агропросперіс Банк») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення від 24.10.2018 року № «Про застосування санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що нарахування штрафних санкцій та пені мало місце щодо періоду тимчасової адміністрації у ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є АТ «Агропросперіс Банк», що суперечить приписам п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які є спеціальними нормами щодо спірних правовідносин.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свої доводи обґрунтовує тим, що несвоєчасна сплата Позивачем єдиного внеску за березень-червень 2015 року, а також січень 2016 року стала підставою для застосування до останнього штрафних санкцій і нарахування пені за правилами, передбаченими приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.11.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Агропросперіс Банк» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що самостійна сплата банком заборгованості з єдиного соціального внеску під час дії тимчасової адміністрації унеможливлює застосування за прострочення його сплати штрафних санкцій та нарахування пені в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, та просив її вимоги задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що АТ «Агропросперіс Банк» є правонаступником ПАТ «Астра Банк».

Так, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №186 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АСТРА БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 року № 62 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АСТРА БАНК» (а.с. 11-12).

У липні 2015 року ПАТ «АСТРА БАНК» був придбаний новим інвестором, обрані нові органи управління Банку. Після чого у серпні 2015 року банк підтвердив приведення нормативів капіталу та ліквідності у відповідність до законодавства. Внаслідок цього Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняв рішення від 14.08.2015 року №194/15 про припинення повноважень куратора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «АСТРА БАНК». Про зазначене рішення Позивачу доведено листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.08.2015 року №22-27200/1 (а.с. 13).

У 2018 році працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку АТ «Агропросперіс Банк» з питань дотримання податкового законодавства за період з 0101.2015 року по 30.09.2017 року, валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, висновки якої зафіксовані в акті перевірки від 05.04.2018 року №406/26-15-14-06-01/35590956 (а.с. 14-43).

При цьому, судом першої інстанції зауважено, що у п. 3.5.3 акту перевірки зроблено висновки щодо відсутності порушення Позивачем сплати єдиного соціального внеску, своєчасності подання звітності та підтверджено правомірність застосування у період дії тимчасової адміністрації пункту 3 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносно не нарахування фінансових санкцій. Крім того, ДФС України у своєму листі від 07.08.2017 року №17200/6/99-99-13-02-01-15 підтвердила, що під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування фінансових санкцій (а.с. 20-22).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 24.10.2018 року прийнято рішення № «Про застосування санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску», яким до Позивача за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску було застосовано штрафні санкції на суму 71 965,76 грн. та нарахована пеня у розмірі 13 226,62 грн.

Даний індивідуальний акт за наслідками адміністративного оскарження було залишено без змін рішенням ДФС України від 06.12.2018 року №29554/6/99-99-11-05-02-25 (а.с. 36-38).

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, судом першої інстанції встановлено, під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ «Астра Банк» за період березень - липень 2015 року виникла затримка із сплати єдиного соціального внеску. Водночас, 29.07.2015 року Позивач самостійно повністю сплатив заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 350 089,84 грн., яка була сформована під час дії тимчасової адміністрації.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз ст. ст. 8, 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст. 1 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 2, 36, 45, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що протягом дії тимчасової адміністрації у банку нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборі (обов`язкових платежів), не здійснюється.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон про збір та облік).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону про збір та облік єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За правилами ч. 10 ст. 25 Закону про збір та облік на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу..

Крім того, приписи п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону про збір та облік визначають, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відтак, несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску свідчить про існування у контролюючого органу правових підстав для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені.

Разом з тим, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо неправомірності нарахування Позивачу штрафних санкцій та пені щодо зобов`язань, які виникли та сплачені під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ «Астра Банк», судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 1.3 статті 1 Податкового кодексу України останній не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

За правилами пункту 8 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 року у справі № 809/4331/15.

Положеннями статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації та пунктом 3 частини 5 якої закріплено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Крім того, пунктом 1 частини 11 статті 41 даного Закону, яка регламентує особливості продажу неплатоспроможного банку, закріплено, що протягом строку виконання куратором Фонду, який призначається після припинення тимчасової адміністрації банку з метою контролю за процесом виконання інвестором умов договору купівлі-продажу акцій неплатоспроможного банку, передбачених цією статтею функцій такий банк діє відповідно до плану його врегулювання, а також на нього поширюються обмеження, встановлені частинами п`ятою та шостою статті 36 цього Закону.

З урахуванням наведеного судовою колегією враховується, що оскільки у період з 20.03.2015 року (день запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Астра Банк») по 13.08.2015 року включено (день припинення повноважень куратора у ПАТ «Астра Банк») щодо нарахування штрафів та пені, зокрема, за невиконання зобов`язань щодо сплати зборів діяли обмеження, передбачені п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону, то сплата банком нарахованої суми єдиного внеску 29.07.2015 року унеможливлювала застосування контролюючим органом відповідних санкцій до Позивача. Викладене, у свою чергу, свідчить про те, що оскаржуване АТ «Агропросперіс Банк» рішення від 24.10.2018 року № не узгоджується з вимогами чинного законодавства, а тому обґрунтовано скасовано судом першої інстанції.

Доводи Апелянта про неврахування Окружним адміністративним судом міста Києва положень ч. 6 ст. 36 Закону, якою визначено винятки з обмежень, передбачених п. 1 ч. 5 даної статті, судовою колегією відхиляються, оскільки жодних винятків з обмежень, закріплених у п. 3 ч. 5 ст. 36, положення ч. 6 даної статті не містять.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно розрахунку штрафних санкцій, доданого до оскаржуваного рішення від 24.10.2018 року № (а.с. 10), штрафні санкції нараховані за несвоєчасну сплату АТ «Агропросперіс Банк» єдиного внеску, у тому числі за лютий 2016 року в сумі 7 996,90 грн., на чому було наголошено ГУ ДФС у м. Києві в апеляційній скарзі. При цьому, як було встановлено раніше, повноваження куратора у ПАТ «Астра Банк» були припинені з 14.08.2015 року, а тому, починаючи з вказаної дати були відсутні обмеження щодо застосування до банку штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, встановлені п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону.

Отже, сплата нарахованого за лютий 2016 року єдиного внеску із затримкою 4 дні, тобто у період, коли жодні обмеження щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну його сплату не діяли, свідчить про існування у контролюючого органу правових підстав для застосування до банку штрафу у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми (7 996,90 грн. х 20% = 1 599,38 грн.), як то передбачено п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону про збір та облік. При цьому, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що жодних доводів щодо безпідставності оскаржуваного рішення ГУ ДФС у м. Києві у даній частині АТ «Агропросперіс Банк» не наведено, а тому, з огляду на вищевикладене, останнє відповідає вимогам чинного законодавства.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення від 24.10.2018 року № в частині застосування до Позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску за лютий 2016 року, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог в указаній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з ГУ ДФС у м. Києві на користь АТ «Агропросперіс Банк» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в сумі 1 882,58 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) рішення від 24 жовтня 2018 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій на суму 70 366,38 грн. та нарахування пені у розмірі 13 226,62 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Змінити розподіл судових витрат, зазначивши, що за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, ) підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1 882 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві) гривні 58 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 20» листопада 2019 року.