Справа № 200/8124/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року справа №200/8124/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Міронової Г.М., Блохіна А.А., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тактарової С.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року (повне судове рішення складено 27 серпня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/8124/19-а (суддя в І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, треті особи: Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі Електромережі», Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради Донецької області (далі - Управління), треті особи: Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі», Публічне акціонерного товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває на обліку як педагог, працюючий та проживаючий в сільській місцевості, який одержує пенсію за віком. Крім того, вона перебуває в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги за користування житлово-комунальними послугами та з 29 вересня 2018 року отримувала пільги на оплату за користування газом і надану електроенергію у відповідності з ч. 4 ст. 57 Закону України від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (далі - Закон № 2145-VIII). Проте, відповідачем протиправно було припинено надання вказаних пільг позивачу, чим порушено права на отримання пільг, передбачених діючим законодавством, тому просила суд:

- визнати дії Управління щодо скасування наданих ч. 4 ст. 57 Закону № 2145-VIII пільг та відмови у відновлені скасованих пільг, передбачених ст. 57 Закону № 2145-VIII;

- зобов`язати відповідача відновити скасовані пільги, передбачені ст. 57 Закону № 2145-VIII з часу припинення їх надання, тобто з січня 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що пенсіонери з числа педагогічних працівників не є пільговиками, для яких застосовуються обмеження сукупним доходом для отримання зазначених пільг.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечувала представник відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є пенсіонером (посвідчення № НОМЕР_1 ), працювала педагогічним працівником у сільській місцевості.

Позивач 08 квітня 2019 року звернулась до Управління з заявою, в якій просила надати пояснення щодо підстав позбавлення її пільг на оплату за користування газом і надану електроенергію у відповідності з ч. 4 ст. 57 Закону № 2145-VIII.

З відповіді Управління вбачається, що пільги надаються за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом міністрів України. Також було повідомлено, що на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення № 74 від 13.03.2019 про втрату права на пільги у зв`язку з тим, що дохід перевищує податкову соціальну пільгу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону № 2145-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що педагогічним працівникам, які працюють у сільській місцевості і селищах міського типу, а також пенсіонерам, які раніше працювали педагогічними працівниками в таких населених пунктах і проживають у них, держава відповідно до законодавства забезпечує безоплатне користування житлом з опаленням і освітленням у межах встановлених норм. Зазначені пільги надаються за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 затверджено «Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї», який набрав чинності з 01.07.2015 (далі - Порядок).

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги.

Відповідно до пункту 2 Порядку його дія, зокрема, поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно з Законом № 2145-VIII (пенсіонери, які раніше працювали педагогічними працівниками у сільській місцевості та селищах міського типу і проживають у них), Основами законодавства України про охорону здоров`я (пенсіонери, які раніше працювали медичними і фармацевтичними працівниками у сільській місцевості та селищах міського типу і проживають у таких населених пунктах).

У відповідності до пункту 3 Порядку пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення письмово інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією, а у разі зменшення доходу сім`ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення. У разі зміни величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно визначає право пільговика, до сукупного доходу сім`ї якого входять лише пенсії та соціальна допомога і сім`я якого складається лише з непрацездатних осіб, на отримання пільг відповідно до пункту 9 цього Порядку без звернення пільговика.

З листа Управління вбачається, що середній розмір пенсії позивача за 3-4 квартал 2018 року складає 2755,51 грн.

Відповідно до підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 01 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 гривня.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем проведено розрахунок податкової соціальної пільги на 2019 рік, яка становить 2690 грн., із розрахунку (1921х1,4 =2689,4 грн., внаслідок округлення до найближчих 10 гривень = 2690 грн.).

Середньомісячний сукупний дохід позивача в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців складає ((2773,41 грн. *5 міс.)+2786,01)/6 міс. = 2775,51 грн.).

Так, судами встановлено, що сукупний дохід позивача за 3-4 квартал 2018 року складає 2755,51 грн., тому такий дохід перевищив розмір соціальної податкової пільги, встановленої на 2019 рік (2690 грн.).

Відтак, надання ОСОБА_1 пільги на безплатне користування житлом з опаленням і освітленням на 2019 рік було зупинено Управлінням відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону 2145-VIII.

Слід зазначити, що заперечень щодо розміру середньомісячного доходу за 3-4 квартал 2018 року позивачем не наведено, а тому будь-яких протиправних дій відповідач не вчиняв, а діяв згідно вимог законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорено права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Положення ч. 1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Приписами статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ця норма покладає на позивача обов`язок надати до суду належні та допустимі докази, в цьому випадку, - протиправності рішення відповідача про втрату права на пільги. Таких відомостей матеріали справи не містять.

Натомість, у спірних правовідносинах відповідач діяв без порушення меж повноважень, визначених законами України, законно та обґрунтовано, а отже не порушив вимоги ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок, що позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги, а тому позовні не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 200/8124/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 19 листопада 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Г. М. Міронова