Справа № 420/3122/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3122/19
Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії про:

- визнання протиправними дії щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду 2 (другої) групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року (далі - Порядок №850) з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду 2 (другої) групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку №850 з урахуванням раніше виплаченої суми, тобто у розмірі 83 300 грн.

Вважає, що його право на отримання такої допомоги встановлено п.4 Порядку №850. Так, даний нормативний акт, на думку позивача, встановлює, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції проаналізувавши норми Порядку №850 дійшов висновку, що саме Міністерство внутрішніх справ України вирішує питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник поліції.

Далі, вирішуючи питання наявності у позивача права на отримання вказаних виплат, суд першої інстанції, покликаючись на Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) та Порядок №850, стверджував, що норми цих законодавчих актів не встановлюють обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги. Так, на думку суду першої інстанції, п.4 Порядку №850 не позбавляє позивача на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. У наведеному Порядку №850, як вважав суд, не міститься жодних застережень щодо неможливості проведення відповідних виплат у разі встановлення особі іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, після спливу двохрічного терміну.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Головне управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що до повноважень ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області належить лише затвердження висновку про виплату одноразової грошової допомоги, який надсилається до МВС України для прийняття рішення про виплату.

На думку скаржника, виконання рішення суду першої інстанції в частині його зобов`язання призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу призведе до привласнення повноважень, які відносяться до виключної компетенції МВС України.

До того ж, скаржник підкреслив, що позивачем пропущений, передбачений п.4 Порядку №850, строк на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, а тому йому законно відмовлено в отриманні вказаної допомоги.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом №622 о/с від 28 серпня 2015 року позивача було звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64б (через хворобу).

Висновком МСЕК від 22 вересня 2015 року позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААВ№785693.

01 вересня 2016 року під час повторного огляду обласною МСЕК позивачу було встановлено вищу групу інвалідності другу, що пов`язана з проходженням служби в ОВС, з 15% втрати професійної працездатності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААВ №807402.

Оглядом МСЕК від 02 серпня 2018 року позивачу було встановлено втрата професійної працездатності ще на 15%, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованій особи ступені втрати професійної працездатності у відсотках.

14 серпня 2018 року позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності. До заяви додав копії паспорта, ідентифікаційного коду, свідоцтва про хворобу, довідки МСЕК, а також оригіналу довідки МСЕК.

20 березня 2019 року листом ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області відмовила позивачу у нарахуванні грошової допомоги в більшому розмірі, у зв`язку з тим, що повторний огляд був здійснений 02 серпня 2018 року, тобто через три роки після первинного встановлення інвалідності.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Ключовим доводом апеляції є те, що суд першої інстанції неправомірно поклав на Головне управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії обов`язок призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, адже це не входить до повноважень даного органу.

Указаний аргумент скаржника є обґрунтованим та підтверджується наступними нормами матеріального права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ визначає Порядок №850.

Відповідно до п.7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності та відповідний перелік документів.

Порядком № 850 (п.8) передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документів, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Обов`язок подання висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги Порядком №850 покладається саме на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до п.9 Порядку №850 МВС України у місячний строк після надходження зазначених документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, логічним висновком має бути судження про те, що саме на МВС України покладається обов`язок прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Втім, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, та зобов`язати призначити та виплатити вказану допомогу саме ГУМВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії.

Наведене свідчить про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту звернувшись до неналежного відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд, до ухвалення рішення у справі, за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Верховний Суд у справі № 821/2089/17 від 09 серпня 2019 року зазначив, що згідно аналізу ст. 48 КАС України слідує, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

Варто зазначити, що в мотивувальній частині рішення, суд вказує, що саме на МВС України покладений обов`язок виконати певні дії щодо позивача, проте, в резолютивній частині покладає такий обов`язок на територіальний орган.

З урахуванням зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, не залучивши до участі у справі в якості другого відповідача МВС України, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Пунктом 4 ч.1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.10 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку, що оскарження рішення апеляційного суду можливо лише у випадках, перелічених вище.

Розподіл судових витрат згідно вимог статті 139 КАС України не передбачено.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, в особі ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.11.2019 року.