Справа № 2а-9721/09/0470
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року Справа № 2а-9721/09/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засідання
представника позивача представника відповідача Крапівцева О.О. Єгоров А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Судом здійснено заміну позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», а також здійснено заміну відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську на Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську проведено камеральну перевірку податкової декларації Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по комунальному податку за IV квартал 2007 року, I, II, III, IV квартали 2008 року, І квартал 2009 року, за результатами якої складено акт №799-08-04-14360570 від 06.07.2009 року.
Перевіркою встановлено, що в порушення ст.15 розділу II Закону України „Про систему оподаткування від 25.06.1991 №1251-ХП (із змінами та доповненнями), ст.ст. 18,19 Декрету Кабінету Міністрів України „Про місцеві податки і збори від 20.05.1993 № 56-93 (із змінами та доповненнями), ч.1 ст. 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР (із змінами та доповненнями), п.2.2 Рішення міської ради від 30.07.03 № 6/11 „Про комунальний податок з урахуванням змін та доповнень, внесених Рішеннями Дніпропетровської міської ради від 27.09.06 № 4/4 „Про рішення міської ради від 30.07.03 №6/11 „Про комунальний податок та від 13.02.08 №35/28 „Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.03 №6/11 Про комунальний податок, згідно яких розмір комунального податку визначається в розмірі 3,40 грн. на місяць за кожного штатного працівника облікового складу, ЗАТ КБ „ПриватБанк обчислювався комунальний податок за ставкою 10 % від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян або 1,70 грн., виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу.
Вказане призвело до заниження податкового зобов`язання на 260931,30 грн.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2009 у справі № 2а-125/09, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.10.2010, в задоволенні позову аудиторської фірми «Аудит Компас» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2018 відмовлено.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2013 у справі № 2а-15/11, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.03.2015, в задоволенні позову ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім.Г.І.Петровського» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2018 відмовлено.
Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) місцеві податки і збори (обов`язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України.
Згідно з пунктом 24 частини першої 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання становлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом.
До 01.01.2011 року види місцевих податків і зборів, їх граничні розміри та порядок обчислення і спрямований на зміцнення бюджетів місцевого самоврядування визначались Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 № 56-93 (далі Декрет №56-93).
Статтею 1 Декрету № 56-93 до місцевих податків віднесено комунальний податок.
Відповідно до статті 15 Декрету № 56-93 комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок. Органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції мають право запроваджувати пільгові податкові ставки, повністю відміняти окремі місцеві податки і збори або звільняти від їх сплати певні категорії платників та надавати відстрочки у сплаті місцевих податків та зборів (стаття 18 Декрету № 56-93).
Положення «Про комунальний податок» затверджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, та викладено додатком:
- пункт 2.1. Об`єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному місяці. Граничний розмір податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Середньооблікова чисельність працівників за звітній місяць обчислюється шляхом підсумовування чисельності працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця з 1 по 30 або 31 (для лютого по 28 або 29 число), виключаючи святкові (не робочі) та вихідні дня, і ділення одержаної суми на кількість календарних днів звітного місяця.
- пункт 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 10 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу працівників;
- пункт 3.2. Податкові декларації (розрахунки) надають до державної податкової інспекції за базовий (звітний) календарний період, який дорівнює календарному кварталу протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.09.2006 № 4/4, введеним в дію з 01.01.2007, внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 № 4/9 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції (а.с.96):

- 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 20 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28 внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції (а.с.97):

- розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян 17 грн х 12 = 204 грн.

Пунктом 3.2 Положення «Про комунальний податок», затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, базовим звітним періодом для комунального податку встановлений календарний період, який дорівнює календарному кварталу.

Зі змісту форми податкового розрахунку комунального податку вбачається, що розрахунок комунального податку проводиться шляхом множення ставки податку, визначеної органом місцевого самоврядування на річний фонд оплати праці.

При цьому, останній розраховується як добуток кількісного складу працівників за базовий податковий (звітний) період та неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Суд вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу про необхідність врахування встановленого пунктом 2.1 Положення комунальний податок яким місячний фонд оплати праці встановлений об`єктом оподаткування, оскільки до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено встановлення механізму справляння, порядку сплати та ставки оподаткування у граничних розмірах.

Встановлення об`єкту оподаткування місцевим податком до компетенції органів місцевого самоврядування законом не віднесено.

Декретом № 56-93 чітко визначено, що право встановлювати та визначати розмір та порядок сплати, зокрема комунального податку, надано органам місцевого самоврядування, однак, лише в межах граничного розміру, визначеного статтею 15.

Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України» від 18.11.1992, що введений в дію 24.11.1992 зупинено тимчасово, строком на шість місяців, дію пункту 13 статті 97 Конституції України в частині здійснення законодавчого регулювання відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення, а також дію пункту 7-4 статті 114-5 Конституції України, та покладено ці повноваження на Кабінет Міністрів України.

Декрет № 56-93 був прийнятий 20.05.1993, тобто у період, передбачений Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України».

Таким чином, Декрет № 56-93 має силу закону про оподаткування.

Граничний розмір комунального податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

З системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку, що платник комунального податку обрахував суму податку за квартал як базовий (податковий) період у максимальному розмірі, у зв`язку із чим донарахування податку у розмірі більшому, ніж визначено Декретом № 56-93 є неправомірним.

Вищевикладене свідчить про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню із покладенням на відповідача понесених позивачем судових витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.07.2009 року.

Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова