Справа № 815/6965/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/6965/13-а

Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 28 жовтня 2013 року об 16:02

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

представника апелянта Оксюти В.В.,

представника відповідача Буханова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 травня 2013 року № та № , а також податкового повідомлення-рішення від 06 серпня 2013 року № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року частково задоволено позовні вимоги та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06 серпня 2013 року №.

При цьому, постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, в частині висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року № , в частині основного платежу, на суму 70 140,40 грн. та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В даному випадку, вимоги апеляційної скарги позивача на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року, у спірній частині, обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що позивач мав сплачувати спірні податкові зобов`язання лише з моменту перевищення 300 000,00 грн. валового прибутку у 4 кварталі 2011 року, а тому нарахування ПДВ за весь 4 квартал 2019 року не відповідає вимогам ПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції, встановлено, що у період з 10 квітня 2013 року по 23 квітня 2013 року, податковим органом проведено планову документальну перевірку господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 30 квітня 2013 року № 1430/17-2/ НОМЕР_1 .

При цьому, проведеною перевіркою встановлено наступні порушення: заниження податкових зобов`язань за 4 квартал 2011 року з ПДВ, на суму 70 140,00 грн., чим порушено вимоги статей 185, 187, 188 ПК України; неподання податкових декларацій з податку на додану вартість, за період жовтень-грудень 2011 року, що є порушенням п. 203.1 ст. 203 ПК України; не нарахування податку на доходи фізичних осіб, на суму 148 110,00 грн., що є порушенням пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПК України.

За наслідком проведеної перевірки податковим органом, зокрема, прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 70 140,40 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи), на суму 18 045,10 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зокрема, зроблено висновок щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року № , в частині донарахованого основного платежу, на суму 70 140,40 грн., з яким не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно п. 183.4 ст. 183 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), 3 разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

При цьому, згідно ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва від 03 липня 1998 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно ст. 5 Указу, у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Згідно ст. 6 Указу, суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, податку на додану вартість.

Колегією суддів встановлено, що у межах розгляду даної справи судом перевіряється правомірність податкового повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року № , в частині донарахованого зобов`язання зі сплати основного платежу з ПДВ, на суму 70 140,40 грн.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених нормативно-правових актів вбачається, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість.

При цьому, у разі перевищення платником податків граничного обсягу виручки у календарному році (500 000,00 грн.), такий платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування та переходить на загальну систему оподаткування.

В свою чергу, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов`язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог п. 181.1 ст. 181 ПК України.

В даному випадку, у межах спірних правовідносин, податковим органом встановлено, що позивач у жовтні 2011 року (з 4 кварталу 2011 року) перейшов на загальну систему оподаткування, а тому мав зареєструватись платником ПДВ, шляхом подання відповідної заяви не пізніше 10 жовтня 2011 року.

Проте, податковим органом не враховано, що перехід позивача на загальну систему оподаткування автоматично не перетворює його у платника ПДВ, так як для виникнення обов`язку реєстрації платником ПДВ особа має відповідати вимогам, визначеним п. 181.1 ст.181 ПК України.

Тобто, згідно п. 181.1 ст. 181 ПК України, загальна сума здійснених операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно має перевищувати 300 000,00 грн.

В свою чергу, позивач до 4 кварталу перебував на спрощеній системі оподаткування, а тому здійснені ним господарські операції протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподаткованих операцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає протиправними висновки податкового органу про наявність у позивача обов`язку сплачувати спірні зобов`язання з ПДВ, починаючи з 01 жовтня 2011 року.

Між тим, для встановлення моменту виникнення обов`язку реєстрації платником ПДВ у позивача, а як наслідку обов`язку сплачувати відповідний податок, податковий орган мав встановити в акті перевірки точну дату, коли загальна сума здійснених операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, які проведені з моменту переходу на загальну систему оподаткування, перевищила 300 000,00 грн.

Проте, в акті проведеної перевірки податковим органом не встановлено відповідної дати, а як наслідок належним чином не визначено дати виникнення у позивача обов`язку сплачувати ПДВ та відповідну базу оподаткування.

В свою чергу, постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у даній справі встановлено, що для належного вирішення спірних правовідносин необхідно встановити точний період, в якому у позивача виник обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, оподатковувати поставки товарів (послуг), сплачувати податок до бюджету, а також визначити базу оподаткування операцій, здійснюваних позивачем після виникнення обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість.

Внаслідок чого, судом апеляційної інстанції витребувано у податкового органу вказану інформації, з посиланням на відповідні доказами, ухвалою від 23 жовтня 2019 року, а також протокольною ухвалою від 06 листопада 2019 року.

Проте, всупереч встановленого обов`язку судом, а також обов`язку доведення правомірності своїх дій та рішень, податковим органом не зазначено відповідного періоду та не визначено бази оподаткування, з посиланням на відповідні докази.

Крім того, у судових засіданнях представником податкового органу не надано відповідних пояснень щодо моменту виникнення обов`язку позивача реєструватись платником ПДВ.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване податкове повідомлення рішення, у спірній частині, так як податковим органом не доведено його правомірності.

Крім того, колегія суддів погоджується з посилання позивача на те, що обсяг його валового доходу після переходу на загальну систему оподаткування перевищив суму 300 000,00 грн. лише у грудні 2011 року, а тому ним подано заяву про реєстрацію платником ПДВ лише у січні 2012 року.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що позивач мав сплачувати зобов`язання з ПДВ лише починаючи з січня 2012 року.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для часткового скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року, в частині висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року № , в частині основного платежу, на суму 70 140,40 грн. - скасувати.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року № , в частині основного платежу, на суму 70 140,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий: Яковлєв О.В.
Судді: Градовський Ю.М. Крусян А.В.