Справа № 480/4078/18
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада2019 року

м. Київ

Справа № 480/4078/18

Провадження № 11-985апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі за його позовом до голови Апеляційного суду Сумської області Литовченко Наталії Олексіївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовними вимогами визнати протиправною бездіяльність голови Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. щодо ненадання інформації на 1, 2 питання його заяви від 18 вересня 2018 року № 585 та зобов`язати відповідача надати інформацію на ці питання, а саме:

а) з`ясувати і повідомити причини відмови судді Хвостика С. Г. пред`явити посвідчення судді працівникам поліції та учасникам судового процесу;

б) з посиланням на відповідні норми законів повідомити про дії, що можуть слугувати підставою для пред`явлення суддею посвідчення судді учасникам процесу та працівникам поліції.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 11 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 26 квітня 2019 року скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Цей суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до керівника апеляційного суду Сумської області зі скаргою № 585 від 18 вересня 2018 року, в якій повідомив, що перед початком судового засідання у справі № 580/789/17 за його позовом, чоловік у мантії, який називав себе суддею Хвостик С . Г. відмовився пред`явити йому та працівникам поліції посвідчення судді. З цього приводу він звернувся до керівника судової установи з проханням з`ясувати та повідомити причини, за яких зазначена особа з ознаками чоловічої статі, одягнена в суддівську мантію, відмовляється пред`являти посвідчення судді працівникам поліції та учасникам судового процесу, оскільки він як позивач не може довірити розгляд справи невідомій особі в мантії; повідомити, з посиланням на статті законів, навіщо суддям видається посвідчення судді, та що потрібно зробити, щоб суддя його пред`явив учаснику процесу та поліції.

У контексті цих обставин суд апеляційної інстанції визначив, що ОСОБА_1 із покликанням на порушення відповідачем при розгляді його скарги вимог Конституції України, Законів України «Про інформацію» та «Про звернення громадян» фактично оскаржує дії судді апеляційного суду Сумської області Хвостика С.Г. під час розгляду цивільної справи № 580/789/17 за його позовом, тобто оскаржує процесуальні дії цього судді під час розгляду справи за його позовом. З погляду цього суду, ці доводи можуть бути перевірені під час касаційного оскарження рішення суду при розгляді справи № 580/789/17 в порядку цивільного судочинства.

Далі суд підсумував, що оскаржені дії відповідача не пов`язані зі здійсненням ним владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин, оскільки по відношенню до вимог позивача відповідач не виступає в цьому спорі як суб`єкт владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції визнав за потрібне скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі № 480/4078/18 з тієї підстави, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

28 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, позивача не погоджується із рішенням апеляційного суду про закриття провадження у справі, вказує, що відповідач здійснює владні управлінські функції, проявом яких є порушення у формі надання відповіді позивачу, що не містить запитуваної інформації. На переконання скаржника, спір у цій справі має розглядатись за правилами адміністративного судочинства

Верховний Суд ухвалою від 25 червня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року, а ухвалою від 13вересня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.

Згідно із частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи» (дата набрання чинності 19 жовтня 2019 року; далі Закон № 142-IX).

Згідно з частиною шостою статті 346 КАС України в редакції цього Закону справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України у редакції цього Закону Велика Палата Верховного Суду через постановлення ухвали повертає (передає) справу відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті), якщо дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, <…> про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, <…>, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах. Справа, повернута на розгляд колегії суддів (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

У розумінні наведених положень з дати набрання ними чинності колегія суддів (палата, об`єднана палата) касаційного суду не повинні направляти до Великої Палати Верховного Суду для перегляду справи за наявності виняткових умов, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України, а Велика Палата зобов`язана повернути (передати) справу до відповідної колегії чи складу суду, який її направив, якщо будуть встановлені обставини, що унеможливлювали скерування справи до Великої Палати.

Таким, що відповідає вимогам частини сьомої статті 347 КАС України, належить визнавати й рішення, коли Велика Палата Верховного Суду ухвалою поверне або передасть назад до суду, який її направив, справу, що була направлена до Великої Палати раніше, тобто ще до набрання чинності змін до цього Кодексу, внесених Законом № 142-IX, оскільки на час вчинення процесуальної дії щодо прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду такої справи вже діє норма процесуального закону, що забороняє брати її до провадження цього суду за наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України. Однією з таких підстав власне й є висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у її постанові щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Як згадано вище, у касаційній скарзі скаржник притримується думки, що предметом цього спору є владні публічні дії та рішення суб`єкта владних повноважень в сфері інформаційних правовідносин.

Правова позиція у подібних правовідносинах щодо юрисдикції спорів з приводу надання запитуваної інформації неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у її постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 202/1373/17?ц та від 20 березня 2019 року у справі № 818/14/18.

Приміром, у постанові від 20 березня 2019 року (справа № 818/14/183)Велика Палата зазначила, що позивач звернувся до адміністративного суду з позовними вимогами визнати протиправною бездіяльність начальника Лебединського відділення поліції, який, як стверджував позивач, не надав відповіді на питання 2, 3, 4 його заяви від 3 липня 2017 року № 311; не виконав вимоги пункту 4 цієї заяви про незалучення позивача до перевірки його заяви, позбавлення його права брати участь у її перевірці та бути присутнім при її розгляді, а також просив зобов`язати відповідача надати відповідь на питання 2, 3 згаданої вище заяви.

У постанові цей Суд констатував, що у заяві від 3 липня 2017 року № 311 позивач, крім повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, просив розглянути питання, зазначені у пунктах 2, 3, 4 заяви (назвати осіб, які ініціювали та виконали перевірку відомостей про кримінальне правопорушення, а також закони, якими вони керувались при проведенні перевірки та залучити позивача до цієї перевірки). Ці вимоги у розумінні статті 3 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» підпадають під дію цього Закону. Відтак спір у частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідача, як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним управлінських функцій, а саме щодо ненадання у порядку Закону № 393/96-ВР відповіді на окремі питання заяви особи, зобов`язання надати таку відповідь, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отож, зміст та матеріали касаційної скарги, подібність спірних правовідносин до тих, щодо яких формульований правозастосовний висновок Великої Палати Верховного Суду, нормативні положення, які регламентують порядок направлення справи до цього Суду, вказують на існування обставин, за яких касаційна скарга ОСОБА_1 на судове рішення у справі з означеними вище позовними вимогами підлягає поверненню відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом ОСОБА_1 до голови Апеляційного суду Сумської області Литовченко Наталії Олексіївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв

Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов В. В. Пророк

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук

О. С. Золотніков О. Г. Яновська

О. Р. Кібенко