Справа № 640/9869/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року № 640/9869/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області(далі Відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та зобов`язати сплатити заборгованість зі сплати пенії за три місяці 2018 року (березень, квітень, травень) за які пенсія не була виплачена;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою. Позивач у листопаді 2017 стала на облік до Відповідача. З березня 2018 по травень 2018 позивач не отримала пенсійні виплати. У 19.10.2018 Позивач звернулася до Відповідача із письмовим запитом, в якому просила зазначити коли буду здійснені пенсійні виплати та причини невиплати пенсії. Відповідач листом повідомив, що виплати були призупинені у зв`язку з відсутністю Позивача на фактичному місці проживання також повідомлено, що Позивач отримає після погодження окремого порядку який буде розроблений і погоджений Кабінетом Міністрів України. На думку Позивача пенсійний орган незаконно обмежує його конституційне право на отримання пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2019 передано на розгляд адміністративну справу №640/9869/19 за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області було приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області подано відзив на позовну заяву за змістом якого,він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що виплата пенсії за період з березня по травень 2018 була зупинена правомірно та те, що вона обліковується в управлінні та буде виплачена після визначення та прийняття порядку для здійснення таких виплат відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньопереміщеним особам».

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку, як внутрішньопереміщена особа, що підтверджується довідкою від 18.11.2014 № про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи.

З березня 2018 по травень 2018 пенсія позивачу не виплачувалася (сторонами вказана обставина не заперечується).

Позивач 19.10.2018 звернувся до відповідача з письмовим запитом, в якому просив пояснити з яких підстав не здійснюється виплата пенсії та коли буде здійснена.

Листом відповідач повідомив позивача, що нарахована сума пенсії за минулий період з березень 2018 по травень 2018 обліковується в управлінні та буде виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного КМ України (після його прийняття).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнароднезобов`язаннязапроваджуватиусімавідповіднимизасобамидосягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.

Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України№1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України №1058-IVвиплатапенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) за результатом розгляду аналогічного спору (припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.

З огляду на викладене, виплата пенсії позивачу протиправно припинена без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав. При цьому, слід підкреслити пріоритетність застосування положень ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Стосовно негайного виконання рішення суду в межах стягнення суми за один місяць суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1частини 1 статті371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, з огляду на обставини того, що присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 291, 382 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сплатити ОСОБА_1 заборгованість зі сплати пенсії за три місяці 2018 року (березень, квітень, травень).

4. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.