Справа № 580/1596/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1596/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Собківа Я.М., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області про:

- визнання протиправними дії службових осіб відповідача щодо зупинення реєстрації виписаної ОСОБА_1 податкової накладної №4 від 07.03.2019 та зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №4 від 07.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- скасування рішення від 23.03.2018 щодо віднесення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до категорії ризикових платників податків;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду (збитки), завдану протиправними діями та рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області в сумі 4950,00 грн.;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану протиправними діями та рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області в сумі 50 000,00 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДФС у Черкаській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про внесення до Журналу ризикових платників фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , що оформлено протоколом №4 від 27.03.2018.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної ФОП ОСОБА_1 від 07.03.2019 № 4.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати днем фактичного подання в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФОП ОСОБА_1 від 07.03.2019 № 4. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши моральну та матеріальну шкоду.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи, а при розгляді справи належно не встановлено заподіяння моральної та матеріальної шкоди позивачу протиправними діями контролюючого органу.

Апелянт в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати в частині, та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 19 серпня 2016 року.

27.03.2018 на засіданні Комісії ГУ ДФС у Черкаській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації внесено до Журналу ризикових платників фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (протокол № 4 від 27.03.2018).

07.03.2019 позивачем складено податкову накладну №4 на поставку товару на загальну суму 29700,00 грн., в т.ч. ПДВ 4950,00 грн.; та подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

22.03.2019 автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України позивачу надіслано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної від 07.03.2019 №4 на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та / або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

11.04.2019 позивачем подано до ДФС України, ГУ ДФС України у Черкаській області скаргу на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та рішення про віднесення до категорії ризикових платників податків, в якій просить роз`яснити причину нереєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 07.03.2019; зареєструвати зазначену накладну в ЄРПН; виключити ФОП ОСОБА_1 з категорії ризикових платників податків.

Листом ГУ ДФС у Черкаській області від 26.04.2019 №13865/23-00-07-022 позивачу роз`яснено положення Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про зупинення реєстрації податкових накладних та рішенням про віднесення позивача до категорії ризикових платників податків, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у вищевказаній частині, виходив з того, що оспорюване рішення Комісії Головного управління ДФС у Черкаській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, що оформлене протоколом засідання Комісії №4 від 27.03.2018, є невмотивованим, необґрунтованим, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, в контексті ч. 1 ст. 308 КАС України, предметом апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення є відмова в задоволенні вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправними діями та рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області в сумі 4950,00 грн. та 50 000,00 грн. відповідно.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не доведено заподіяння матеріальної шкоди, та не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, моральних або фізичних страждань саме внаслідок поведінки відповідача.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

ФОП Понуровський вказав, що в результаті зупинення реєстрації податкової накладної № 4 від 07.03.2019 відповідач протиправно позбавив позивача податкового кредиту на суму 4950,00 грн., у зв`язку з чим своїми діями наніс майнову шкоду позивачу в розмірі 4950,00 грн.

Разом з тим, вказана апелянтом сума в розмірі 4950,00 грн. є сумою ПДВ за податковою накладною від 07.03.2019 № 4 на поставку товару. Суд першої інстанції вірно зазначив, що з огляду на те, що рішенням суду зобов`язано відповідача зареєструвати податкову накладну № 4 від 07.03.2019 днем фактичного подання, то відсутні обґрунтовані підстави вважати доведеним факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що оскільки реєстрація податкової накладної не відбулась, то встановленим є факт заподіяння шкоди на суму 4950,00 грн., позаяк суд першої інстанції вжив належних та достатніх заходів, спрямованих на ефективне поновлення прав позивача, зобов`язавши зареєструвати днем фактичного подання в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.03.2019 № 4, що свідчить про відсутність підстав для відшкодування матеріальної шкоди.

Окрім того, в межах даних правовідносин під матеріальною шкодою можливо розуміти втрату активів чи недоотримання належних позивачу доходів, що сталися внаслідок порушення законодавства контролюючим органом шляхом дій або бездіяльності його посадових (службових) осіб.

Разом з тим, апелянтом не надано належних доказів, які б давали колегії суддів підстави вважати можливим настання вищевикладених наслідків саме в аспекті заподіяння шкоди відповідачем в межах даних правовідносин.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діями та рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області в сумі 50000,00 грн., то як вірно вказано судом першої інстанції, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Приписами статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 цієї Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані тим, що прийняття відповідачем протиправних рішень від 27.03.2018 та 07.03.2019 про віднесення ФОП ОСОБА_1 до категорії ризикових платників податків та про зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 07.03.2019 в ЄРПН завдало значної шкоди діловій репутації позивача, так як позивач не виконав в повному обсязі свої зобов`язання перед Покупцем (ТОВ «КІП-Сервіс Плюс»), а саме: Покупець за отриманий і повністю оплачений товар не отримав податковий кредит від Продавця, а це в свою чергу потягло великі душевні переживання позивача.

Судова колегія відхиляє посилання апелянта на наявність стресу в зв`язку з викладеними вище обставинами, що спричинило необхідність звернення за медичною допомогою, що, зокрема, підтверджується листком непрацездатності серії АДО № 734719 від 27.03.2019, позаяк у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати доведеним причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними подіями.

В зазначеному листку непрацездатності відсутній запис про діагноз первинний та заключний, а причиною непрацездатності зазначено захворювання загальне, що об`єктивно позбавляє суд можливості встановити, що тимчасова непрацездатність позивача з 15.03.2019 по 28.03.2019 була викликана саме неправомірними діями та рішеннями контролюючого органу.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме розмір шкоди.

Враховуючи викладене нормативне регулювання, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 18.11.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя М.І. Кобаль

Суддя Я.М. Собків