Справа № 160/8133/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

13 листопада 2019 року Справа № 160/8133/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Рубані А.В.
представника позивача Сидорова Ю.В.
представника відповідача Прокоф`єва Є.Г.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року провадження у справі №160/8133/19, було відкрито, та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
На підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 27.06.2019 р. №3896-п, направлення від 27.06.2019р. №4508 виданого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області Глуховською Наталією Олександрівною було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» (код ЕДРПОУ 04832737) з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» (код ЕДРПОУ 42367052) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 42501545) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 39931027) за період з 01.10.2018 по 31.10.2018р., ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» (код ЕДРПОУ 42045871) за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 р.
В судове засідання, призначене на 13.11.2019 р., з`явились всі сторони у справі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" було укладено договір на поставку товару (запасні частини для залізничного транспорту) з ТОВ "ТД ЕНЕРГОТРЕЙД" від 04.12.2018 №А-0412.
На виконання умов зазначеного вище договору ТОВ "ТД ЕНЕРГОТРЕЙД" складено податкові та видаткові накладні на адресу ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" на загальну суму 1132422,0 грн., в т.ч. ПДВ 188737 грн.
Підприємство зареєстровано 27.09.2018 Р., чисельність працюючих 1 особа, згідно фінансового звіту за 2018 р. вартість основних засобів 0,0 тис.грн.
Сертифікати якості на товар до перевірки не надано.
За результатами аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за 2018 р. ТОВ "БРУТЕКС" не встановлено походження товару - Цилiндр 94.31.11.100 СБ, Цилiндр 94.31.09.100 СБ, Цилiндр обтиснення 2Е33.21, Цилiндр обтиснення UD17.1350, Вал карданний АГД-2201010, Вал карданний 157КД2202011, Генератор П111-П.
Реєстрація податкових накладних здійснюється ТОВ "ЛІМПІКС" у вересні - грудні 2018 року. За результатами аналізу ЄРПН з моменту реєстрації ТОВ "ЛІМПІКС" встановлено зареєстровані податкові накладні щодо придбання товару з наступною номенклатурою: Мікросхема, Втулка, Фланец (4 отв.) КрАЗ, перемикач, розетка, транзистор, Шестерня, лампа, POLIMER EVA у гранулах: етиленвінілацетат у первинній формі у вигляді гранул, АЛ307Б світлодіод червоний, Амонію нітрат (селітра аміачна) марки Б, Брус відбійний, Важіль двоплічий, взуття на підошві з полімерних матеріалів та з верхом з текстильних матеріалів, взуття на підошві із полімерного матеріалу та з верхом з натуральної шкіри, Двигун, Діод, Добриво азотно-фосфорно-калійне Діамофоска 10:26:26 (біг-бег), Енкодер головного приводу ліфта, Замок дверей шахти 400, Запобіжник, З`єднувач, зняття фасок механічним способом, Зовнішня обробка залізничних вагонів, Індикатор, Кабель, Конденсатор, Кукурудза, Лосось* філе с/ш (нерка* куски) св/м 1/15, льон прядка 250 г., Макуха соняшникова, Машина для обробки взуттєвой підошви, Машина куто-шліфувальна(в комплектації з аксесуарами), потужність 1950Вт модель PW1950, Моніторинг ринку нафти та нафтопродуктів, Монтаж буксового вузла з установкою придатного корпусу роликової букси щелепного типу колісної пари, Нанесення захисного покриття на меч, Насіння соняшника, Насос ручний гідравлічний, Нитки швейні з синтетичних волокон, Нітроамофоска NPK, Облямування ДШ, Обмеж.швидкості, Очистка залізничних вагонів, Плафон купе-кабіни, Пневматичне випробовування котла-цистерни та перевірка на щільність зварювальних швів, Поліефіри складні насичені, Поліуретан (полімерний MDI), Поліуретан в первинній формі (густа в`язка рідина), Послуги з обробки даних сайтів, Послуги з розробки інтерфейсу зв`язку випробувального приладу «RPAT» з перевірочним пакетом «RelePro», поточний ремонт будівель та споруд, Прес гідравлічний, Пружина противаги, Пшениця, Рант для підошви з синтетичного каучуку, Розміщення рекламних текстових оголошень Замовника в пошуковій системі Google, Сальник самопіджимний, Соя, Суміш вуглеводнів. Бензино-Лігроїнова Фракція, Табло світлове, Термінал виконавчого пункту, Фарбування залізничних вагонів, Ферохром Фх800, Ферромарганець 78 Р10, фланець, Шкіра свиней підкладкова, без волосяного покриву, додатково оброблена після дублення, Шпали для залізниць колії 1520 мм, Ш1-1 с/г, Шпали просочені для залізниць широкої колії, обрізні та необрізні хвойні (крім модрини), тип ІІ, Якір гальма МП 201.
На підставі викладеного више, відповідач зазначає, що асортимент придбаних ТОВ "ЛІМПІКС" товарів не відповідає реалізованим.
За результатами аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ "ЛІМПІКС" встановлено відсутність походження товару (Башмак 1089-017-17, Гiдронасос 53.359.00-1, Вал карданний 531-2201010-03, Вал карданний 375-2202010-02, Вал карданий 0196-5040У-00А, Вал карданий 5.00.22.100-01, Вал карданный 5.00.24.100).
ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" укладено договір на поставку товару з ТОВ "САНІТАПЛЮС-ДНЕПР" від 29.11.2018 р. №29/11.
На виконання умов договору ТОВ "САНІТАПЛЮС-ДНЕПР" складено податкові та видаткові накладні на адресу ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" на загальну суму 3700620,0 грн., в т.ч. ПДВ 616770,0 грн.
Сертифікати якості на товар до перевірки не надано.
За результатами аналізу ЄРПН з моменту реєстрації ТОВ "КОМПАНІЯ САРЕКС" встановлено зареєстровані податкові накладні щодо придбання товару з наступною номенклатурою: Кока Кола, вина, текіла, Датчик температури, автоматичний повітревідвідник, коньяк, Крем-лікер, Джин, Напій на основі вина, віски, лікер, вермут, Підставка (стійка) металева для раковини, Керамічна раковина, соки, фанта, спрайт, швепс, Установочний комплект до раковини (крани для підключення води, сантехнічний комплект, кріплення), мінеральна вода, пиво, Дзеркало настінне в рамі, лікери, Стартер, ром, горілка, котел газовий димоходний, пилосмок універсальний, Пилосос, Запобіжник, Стрiчкова шлiфмашина, Пильне полотно, цигарки, Шланг гальмівний задній, Шоколад, Шрус внутрішній, Щітки для волосся масажні, Ящик інструментальний, та інше
Таким чином, асортимент придбаних ТОВ "КОМПАНІЯ САРЕКС" товарів не відповідає реалізованим.
За результатами аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ "КОМПАНІЯ САРЕКС" встановлено відсутність походження товару (Виливок Звено, Виливок Лапа, Шайба 24 цб, Болт упорний, Різець гірський (твердосплавний), Болт ОП 01.131, Радіатор ДОН-1500, Система охолодження РВ350-1301.100, Вал 53-320-14А, Вал 53-330-16, Вал в зборі 53-320-05Б, Шестерня 50-320-181, Шестерня 50-320-43Б, Шестерня 53-330-24А, Вал 50-330-30, Вал 53-330-28А, Вал в зборі 53-330-119, Муфта 50-330-31, Шестерня 50-330-29, Шестерня 50-330-32, Шестерня 50-359-06, Шестерня 53-338-137, Гідроциліндр 2496.08.00.200, Гідроциліндр 2496.08.04.000, Гідроциліндр 2496.08.06.130, Гідроциліндр 2610.01.02.020, Гідроциліндр 2610.01.07.100, Вал вихідний 2646.03.03.039, Вал вихідний 2646.03.03.045, Гідроциліндр 2496.08.10.050, Шестерня 2610.03.03.001-06, Шестерня 2610.03.03.002-06, Шестерня 2610.03.03.003-06, Циліндр обтиснення 2Е34.202В, Циліндр обтиснення УД17.1350, Циліндр обтиснення УД17.1351, Корпус циліндра 94.31.08.001, Важіль внутрішній 90.31.00.002, Корпус гідроциліндра 94.31.10.002, Важіль зовнішній 90.31.00.001).
ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" укладено договір на поставку товару (електричну і гідравлічну продукцію) з ТОВ "ТК ЕНЕРГОТРЕЙД" від 15.01.2018 р. №04-18.
На виконання умов договору ТОВ "ТК ЕНЕРГОТРЕЙД" складено податкові та видаткові накладні на адресу ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" на загальну суму 824399,15 грн., в т.ч. ПДВ 137399,71 грн.
Сертифікати якості на товар до перевірки не надано.
Реєстрація податкових накладних ТОВ «ЮНЕСКА ЛТЛ» розпочинається з квітня 2018 р. За результатами аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності встановлено, що ТОВ «ЮНЕСКА ЛТЛ» здійснювалось придбання великої кількості товару та послуг, що має різноманітні характеристики та потребує застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям підприємства. За результатами аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «ЮНЕСКА ЛТЛ» встановлено відсутність походження товару згідно вищевказаних податкових та видаткових накладних.
ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" укладено договір на поставку товару з ТОВ "ЕКОДОР ЛОГІСТІК" від 28.08.2018 р. №28/08.
На виконання умов договору ТОВ "ЕКОДОР ЛОГІСТІК" складено податкові та видаткові накладні на адресу ТОВ "ЗАВОД "ТРАНСМАШ" на загальну суму 1372224,0 грн., в т.ч. ПДВ 228704,0 грн.
Сертифікати якості на товар до перевірки не надано.
Відтак, ТОВ "ЗАВОД"ТРАНСМАШ" в порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.4 ст.200 ПК України №2755-VI від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 1 133 951,0 грн., у тому числі по періодах: - за вересень 2018 року у розмірі 228 704,0 грн.; - за жовтень 2018 року у розмірі 137 399,71 грн.; - за грудень 2018 року у розмірі 767 847,0 грн. ; завищення суми від`ємного значення за січень 2019 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 37 660,0 грн.
Відтак, зважаючи на викладене, контролюючий орган вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Посилання повноважного представника контролюючого органу на наявність податкової інформації в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ», а саме: ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР»; ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД»; ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД»; ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» по ланцюгах постачання, як критерію оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним з огляду на невідповідність критерію юридичної значимості, оскільки не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону
Щодо обачності при виборі контрагентів, представник позивача зазначає, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема відшкодування сплаченого ПДВ у складі ціни придбаного товару. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь-яких дій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента тощо) в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.
В підтвердження зазначеного вище, представник позивача посилається на позицію, викладену в постанові ВС від 27.03.2018 р. у справі № 826/1588/13-а.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача, так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії, та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 13.11.2019 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» є юридичною особою, що підтверджується відповідними відомостями, які містяться в матеріалах справах.
При цьому, основним видом позивача є Код КВЕД 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів, що підтверджується випискою з ЄДР ЮО та ФЛП, копія якої міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 27.06.2019 р. №3896-п, направлення від 27.06.2019р. №4508 виданого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області Глуховською Наталією Олександрівною було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» (код ЕДРПОУ 04832737) з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» (код ЕДРПОУ 42367052) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 42501545) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 39931027) за період з 01.10.2018 по 31.10.2018р., ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» (код ЕДРПОУ 42045871) за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 р.
На зазначений вище лист від 25.01.2019 р. №8133/10/04-36-14-12-12 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)», позивачем було направлено на адресу Головного управління ДФС у Дніпроптеровській області лист від 21.02.2019 р. №60 щодо надання відповідних пояснень стосовно здійснення господарських операцій ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» з ТОВ «Екодор Логістик».
01.07.2019 р. повноважним представником контролюючого органу було вручено представнику позивача, а саме: Гаркуші С . Г. лист «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» від 01.07.2019 р. щодо необхідності надання у термін до 14 год. 00 хвю 02.07.2019 р. документи/копії документів, засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» (код ЕДРПОУ 42367052) за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р., ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 42501545) за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р., ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 39931027) за період з 01.10.2018 р. по 31.10.2018 р., ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» (код ЕДРПОУ 42045871) за період з 01.09.2018 р. по 30.09.2018 р.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» з ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» (код ЕДРПОУ 42367052) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., суд зазначає наступне.
В матеріалах справи міститься копія договору від 29.11.2018 р. №29/11, відповідно до умов якого ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» зобов`язувалось передати у власність, а ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» прийняти і оплатити «товар» в асотименті, кількості та по цінам, вказаних у видаткових накладних.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» з ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 42501545) як за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р., так і за період з 01.10.2018 р. по 31.10.2018 р. суд зазначає наступне.
В матеріалах справи міститься копії договорів, а саме: від 04.12.2018 р. №А-0412, відповідно до умов якого ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» зобов`язувався передати товар (запасні частини для залізничного транспорту) у власність ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ», а ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» приймати та оплатити това на умовах і у порядку, визначених цим договором, та від 15.01.2018 р. №04-18, відповідно до умов якого ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» зобов`язувався передати товар (електричну і гідравлічну продукцію) у власність ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ», а ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» приймати та оплачувати товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» з ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» (код ЕДРПОУ 42045871) за період з 01.09.2018 р. по 30.09.2018 р. суд зазначає наступне.
В матеріалах справи міститься копія договору від 28.08.2018 р. №28/08, відповідно до умов якого ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» зобов`язувався передати у власність ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ», а ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» прийняти і оплатити товар в асортименті, кількості та по цінам, вказаних у видатковій накладній.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до ст.21 ПК України, визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують =
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Відповідно до п.200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; консолідована фінансова звітність - фінансова звітність підприємства, яке здійснює контроль, та підприємств, які ним контролюються, як єдиної економічної одиниці; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; користувачі фінансової звітності (далі - користувачі) - фізичні або юридичні особи, які потребують інформації про діяльність підприємства для прийняття рішень; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); звіт про платежі на користь держави - документ, що містить узагальнену інформацію про діяльність суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях або заготівлю деревини, а також деталізовану інформацію про податки і збори, інші платежі, що були сплачені або належні до сплати на користь держави відповідно до закону. Звіт про платежі на користь держави подається суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, відповідно до Закону України "Про забезпечення прозорості у видобувних галузях", а також підприємствами, що здійснюють заготівлю деревини і при цьому становлять суспільний інтерес; звіт про управління - документ, що містить фінансову та нефінансову інформацію, яка характеризує стан і перспективи розвитку підприємства та розкриває основні ризики і невизначеності його діяльності; власний капітал - різниця між активами і зобов`язаннями підприємства; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності для розпорядників бюджетних коштів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, розроблений на основі міжнародних стандартів бухгалтерського обліку для державного сектору та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; підприємства, що становлять суспільний інтерес, - підприємства - емітенти цінних паперів, цінні папери яких допущені до торгів на фондових біржах або щодо цінних паперів яких здійснено публічну пропозицію, банки, страховики, недержавні пенсійні фонди, інші фінансові установи (крім інших фінансових установ та недержавних пенсійних фондів, що належать до мікропідприємств та малих підприємств) та підприємства, які відповідно до цього Закону належать до великих підприємств; таксономія фінансової звітності - склад статей і показників фінансової звітності та її елементів, які підлягають розкриттю. Таксономія фінансової звітності затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - дохід, що визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг (у тому числі платежів від оренди об`єктів інвестиційної нерухомості) наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
Інші терміни для цілей цього Закону використовуються у значеннях, визначених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі та міжнародними стандартами фінансової звітності, введеними в дію відповідно до законодавства, залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.
Відповідно до ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.
Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.
Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до 11 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку.
Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг.
Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.
Порядок та строки подання фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, звіту про управління та звіту про платежі на користь держави до органів державної влади, крім суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, визначаються Кабінетом Міністрів України, для банків - Національним банком України.
Порядок та строки подання суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, звіту про платежі на користь держави установлюються відповідно до Закону України "Про забезпечення прозорості у видобувних галузях".
Для мікропідприємств, малих підприємств, непідприємницьких товариств і представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності, крім тих, що зобов`язані складати фінансову звітність за міжнародними стандартами, встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу та звіту про фінансові результати.
Склад та форми фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, звіту про управління та звіту про платежі на користь держави підприємств (крім банків та суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях), фінансової звітності про виконання бюджетів установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.
Склад та форми звіту про платежі на користь держави для суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, установлюються відповідно до Закону України "Про забезпечення прозорості у видобувних галузях".
Склад та форми фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності та звіту про управління банків установлюються Національним банком України.
Фінансова звітність та консолідована фінансова звітність за міжнародними стандартами складаються на підставі таксономії фінансової звітності за міжнародними стандартами.
Звіт про управління подається разом з фінансовою звітністю та консолідованою фінансовою звітністю в порядку та строки, встановлені законом. У разі подання підприємством консолідованої фінансової звітності подається консолідований звіт про управління. Від подання звіту про управління звільняються мікропідприємства та малі підприємства. Середні підприємства мають право не відображати у звіті про управління нефінансову інформацію.
Відповідно до ст.12 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємства, що контролюють інші підприємства (материнські підприємства), крім фінансових звітів про власні господарські операції, зобов`язані складати та подавати консолідовану фінансову звітність відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Підприємства, що контролюють інші підприємства (крім підприємств, що становлять суспільний інтерес), можуть не подавати консолідованої фінансової звітності, якщо разом із контрольованими підприємствами їхні показники на дату складання річної фінансової звітності не перевищують двох із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 8 мільйонів євро;
середня кількість працівників - до 50 осіб.
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать суб`єкти державного сектору економіки, та органи, які здійснюють управління майном суб`єктів комунального сектору економіки, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які належать до сфери їх управління.
Об`єднання підприємств, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які входять до їх складу, якщо це передбачено установчими документами об`єднань підприємств відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, складає консолідовану фінансову звітність про загальний майновий стан і результати діяльності суб`єктів державного сектору та бюджетів.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Судом при розгляді зазначеної справи було встановлено наступне.
Надаючи оцінку доводам відповідача, стосовно відсутності «ділової мети» при здійсненні господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» (код ЕДРПОУ 42367052) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 42501545) за період з 01.12.2018 по 31.12.2018р., ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД» (код ЕДРПОУ 39931027) за період з 01.10.2018 по 31.10.2018р., ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» (код ЕДРПОУ 42045871) за період з 01.09.2018 по 30.09.2018р., суд зазначає наступне.
Відповідач, як складаючи відзив на заявлену позовну заяву, так і надаючи пояснення в судових засіданнях по суті заявленого позову, обмежився по суті формальною відмовою від заявленого позову, фактично переклавши тягар доказування у справі на суд.
Так, по-перше, відповідачем ні у відзиві на позовну заяву, ні при наданні пояснень, не було наведено жодних доводів, які б свідчили про недотримання податкової дисципліни позивачем у перевіряємий період.
Відповідач обмежився лише посиланнями на недобросовісність контрагентів позивача, як то: ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР», ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД», ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД», ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК».
Зазначене вище не підтверджує встановлення обставин, які б свідчили про невиконання контрагентом позивача своїх договірних зобов`язань, саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.
Так, зазначена позиція суду, кореспондується правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 в якій зазначено, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів.
При цьому, уд зауважує, що зазначена позиція також кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №808/2360/17, в якій зазначається, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
Суд вважає неприйнятними доводи відповідача про те, що сам факт того, що деякі контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення, є доказом протиправного формування податкового кредиту, з огляду на необґрунтованість належності цього конкретного доказу для підтвердження заперечень в розумінні частини третьої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України відносно контрагентів позивача обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції, оскільки вказані не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.
Крім того, правова позиція Верховного Суду викладена, в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 полягає в наступному.
Контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів».
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо твердження представника контролюючого органу, що «отримані послуги ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» від контрагентів останнього, а саме: ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР», ТОВ «ТД ЕНЕРГОТРЕЙД», ТОВ «ТК ЕНЕРГОТРЕЙД», ТОВ «ЕКОДОР ЛОГІСТІК» є незаконними» суд зазначає, що під час судового розгляду справи судом встановлено, що позивачем - ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ» було отримано відповідні товари, визначені за договорами постачання укладеними між останніми, а не «послуги», як зазначає представник відповідача, що підтверджує як доказову неспроможність твердження останнього, так і необізнаність щодо змісту первинних документів ТОВ «ЗАВОД ТРАНСМАШ».
Щодо питання головуючого у справі, заданого представнику відповідача: «чи досліджувалася ланка позивача та його контрагентів з приводу виконання робіт (надання послуг) позивачем з використанням начебто придбаних ТМЦ?» представник відповідача відповів, що «ні».
Зазначені вище пояснення представників відповідача у сукупності з питаннями, які ставилися представнику позивача останніми на обгрунтовану підозру суду свідчать про нехтування з боку представника контролюючого органу прав та обов`язків контролюючого органу, визначених відповідно до ст. ст. 1, 21 ПК України, а також нівелювання внаслідок надання означених вище пояснень самої суті функцій контролюючого органу, визначених ст. 19-1 ПК України.
Зазначена вище позиція суду, кореспондується правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 в якій зазначено, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №808/2360/17, в якій зазначається, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, саме суд, з`ясовуючи всі обставини у справі. Відповідними ухвалами, занесеними в протокол судових засідань витребував докази на підтвердження позиції як позивача, так і відповідача по даній справі.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, було повністю проігноровано покладений на нього відповідно до ч.2 ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, в той же час, як позивачем було доведено обставини, на які він посилається в тексті заявленого адміністративного позову у якості обґрунтування останнього.
Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст. ст. 73, 74КАС України, як доданих до позовної заяви, так і наданих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, детально наведених вище, спростовані доводи відповідача відповідно як пояснень, так і відзиву останнім в порядку ст.77 КАС України.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до платіжного доручення від 16 серпня 2019 р. №3606 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 19 210, 00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 листопада 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова