Справа № 460/1260/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2019 року м. Рівне №460/1260/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доУправління Держпраці у Рівненській області
про скасування постанови про накладення штрафу та припису, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 10.05.2019 №РВ 552/951/000119/ТД-ФС та припис про усунення порушень від 10.05.2019 №РВ 552/951/АВ/П.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що у період з 19.04.2019 по 22.04.2019 інспекторами праці було проведено інспекційне відвідування позивача, за результатами чого складено відповідний акт інспекційного відвідування та винесено припис про усунення виявлених порушень, а також постанову про накладення штрафу. Вказано на те, що направлення на інспекційне відвідування було видане на проведення перевірки в магазині "Візит", а фактично таку перевірку проведено в кафе "Візит". На думку позивача, постанова та припис відповідача є необґрунтованими та протиправними, оскільки прийняті на підставі надуманих висновків про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, оскільки на момент проведення інспекційного відвідування трудові договори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено. Зазначив, а особа ОСОБА_4 , яка вказана в Акті перевірки йому взагалі невідома. Будь-яких фактичних обставин того, що вказані особи допущені до роботи без укладення трудових договорів в ході інспекційного відвідування встановлено не було. Крім того, позивач наголошував, що постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визнана нечинною рішенням суду. Зважаючи на викладене, позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 05.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Відповідач подав відзив, відповідно до змісту якого він заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та незаконності. Зазначено, що Управлінням Держпраці у Рівненській області проведено перевірку в межах наданих повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства. У ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено, що в порушення вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, працівники ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 допущені позивачем до роботи без укладення трудових договорів та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також відповідач вказував на те, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, прийнято судом 14.05.2019. Тому, на момент проведення інспекційного відвідування позивача 21.04.2019 та винесення спірної постанови 10.05.2019, відповідач діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. З огляду на наведене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх повністю задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив у їх задоволенні відмовити повністю.

Разом із відзивам відповідачем було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке суд відхиляє, при цьому судом взято до уваги наступне.

Як слідує з матеріалів справи, предмет даного позову не підпадає під жодну з підстав, визначених частинами четвертою, п`ятою статті 257 КАС України, згідно яких дана справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Подане відповідачем клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні не містить обґрунтувань щодо необхідності проведення судового засідання, лише вказівку на обов`язки суду під час розгляду справи.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною дев`ятою статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на вищевикладене, суд вважає подане клопотання необґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18.04.2019 Управлінням Держпраці у Рівненській області, на підставі службової записки начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Морозюка Ю.Г. від 18.04.2019 та звернення ОСОБА_6 від 27.03.2019 б/н, прийнято наказ №692 "Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 " (далі Наказ №692).

Вказаним наказом інспекторів праці відповідача зобов`язано провести з 19.04.2019 по 22.04.2019 включно інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , місце провадження господарської діяльності: 34503, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 "Візит".

На підставі Наказу №692, 18.04.2019 відповідачем видано направлення на інспекційне відвідування №514-Н/09-27, яким для проведення інспекційного відвідування з питань додержання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , місце провадження господарської діяльності: 34503, АДРЕСА_2 магазин "Візит" з 19.04.2019 по 22.04.2019 направлено інспекторів праці Управління Держпраці у Рівненській області (далі Направлення №514-Н/09-27).

За результатами інспекційного відвідування 22.04.2019 складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №РВ552/951/АВ (далі Акт інспекційного відвідування).

Відповідно до опису виявлених порушень Акта інспекційного відвідування позивачем допущено порушення:

- ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, а саме: три працівники ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 допущені ФОП ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, в Акті інспекційного відвідування зазначено, що відповідно до наданого пояснення ОСОБА_2 19.04.2019 о 12:10 год., вона стажується у ФОП ОСОБА_1 з 14.04.2019 на посаду продавця у магазині "Візит", трудового договору на посаду продавця не підписувала. Проте, наказом №8 від 18.04.2019 (трудовий договір від 19.04.2018) прийнята на роботу на посаду продавця продовольчих товарів з 19.04.2018. Повідомлення до ГУ ДФС у Рівненській області (Сарненський район) про прийняття працівника на роботу подано 19.04.2019 о 16:10 год.

Відповідно до наданого пояснення ОСОБА_3 19.04.2019 о 12:25 год., вона стажується у ФОП ОСОБА_1 з 17.04.2019 на посаду бармена у кафе "Візит". Проте, наказом №8 від 18.04.2019 (трудовий договір від 19.04.2018) прийнята на роботу ОСОБА_3 на посаду бармена-офіціанта з 19.04.2018. Повідомлення до ГУ ДФС у Рівненській області (Сарненський район) про прийняття працівника на роботу подано 19.04.2019 о 16:00 год.

Згідно з наданим поясненням ОСОБА_5 19.04.2019 о 12:10 год., вона стажується у ФОП ОСОБА_1 з 16.04.2019 на посаду продавця у магазині "Візит". ФОП ОСОБА_1 не укладено трудовий договір з ОСОБА_5 та не подано повідомлення про прийняття на роботу працівника.

В подальшому, 10.05.2019 інспектором праці відповідача прийнято припис про усунення виявлених порушень №РВ552/951/АВ/П, яким було зобов`язано до 20.05.2019 усунути порушення вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України.

10.05.2019 Управління Держпраці у Рівненській області отримано письмові пояснення позивача, у яких він просив при вирішенні питання про накладення на нього штрафу врахувати те, що порушень ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України ним допущено не було. Зазначив, що працівники ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 були допущені до роботи після укладення трудових договорів та повідомлення про прийняття на роботу до фіскальної служби 19.04.2019, а особа вказана у акті ОСОБА_4 йому взагалі невідома.

10.05.2019, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі Акта інспекційного відвідування, начальником Управління Держпраці у Рівненській області винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ 552/951/000119/ТД-ФС за порушення ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України у сумі 375570,00 грн.

Не погоджуючись з приписом та постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, відображених в акті перевірки і винесеного на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Управління Держпраці у Рівненській області щодо проведення перевірок передбачені Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 №386, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Положенням про Управління праці у Рівненській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 №75, Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі Порядок №295).

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп.7 п. 6 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №386, Держпраця України з метою організації своєї діяльності має право видавати в установленому порядку роботодавцям, суб`єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов`язкового державного страхування, обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Також, повноваження, права та обов`язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, Конвенціями Міжнародної організації праці, ратифікованих Законами України "Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" від 08.09.2004 № 1985-ІV та "Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві" від 08.09.2004 № 1986-ІV.

Згідно з приписами п.2, 3 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Підпунктом 5 пункту 5 Порядку №295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.

Пунктом 19 Порядку №295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до п.21 Порядку №295, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Як встановлено судом, Акт інспекційного відвідування складено відповідачем 22.04.2019, тобто в межах строку проведення інспекційного відвідування, зазначеного наказі та направленні на інспекційне відвідування.

Суд враховує, що складення Акта інспекційного відвідування не породжує правових наслідків для позивача, тобто не змінює стану його прав та не створює жодних додаткових обов`язків.

Разом з тим, суд зазначає, що Акт інспекційного відвідування є носієм доказової інформації, достовірність відображення відомостей у якому безпосередньо впливає на прийняті за результатом його проведення рішень.

Так, в детальному описі виявлених під час інспекційного відвідування порушень зазначено, що трудові договори з працівниками укладені 19.04.2018 і на роботу їх прийнято 19.04.2018, однак судом встановлено, що вказане суперечить матеріалам справи та поясненням сторін.

Крім того, відповідно до Наказу №691 та Направлення №513-Н/09-27, посадовим особам відповідача доручено провести інспекційне відвідування позивача за місцем провадження господарської діяльності в магазині "Візит", проте Актом інспекційного відвідування зафіксовано порушення законодавства про працю у кафе "Візит".

Згідно з вимогами ч.1,2 ст.265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч.3,4 ст.265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 статті 265 КЗпП України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок №509).

Відповідно до п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Як встановлено судом, інспекційне відвідування позивача проведено з 19.04.2019 по 22.04.2019, за результатами чого 22.04.2019 складено Акт інспекційного відвідування, де зафіксовано наявність неоформлених трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що 18.04.2019 ФОП ОСОБА_1 видано наказ №8, яким ОСОБА_2 прийнято на роботу продавця продовольчих товарів за трудовим договором від 19.04.2019, а також наказ №8, яким ОСОБА_3 прийнято на роботу барменом-офіціантом за трудовим договором від 19.04.2019.

Трудові договори з вищевказаними особами було укладено 19.04.2019, копії яких долучені до матеріалів справи.

Окрім того, 19.04.2019 позивачем було подано повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, де також зазначено, що датою початку роботи вищевказаних працівників є 19.04.2019, копії таких повідомлень також наявні у матеріалах справи.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що станом на час проведення інспекційного відвідування позивача, працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи після укладення трудових договорів та повідомлення про прийняття на роботу до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу.

Стосовно покликання в акті перевірки на те, що ОСОБА_5 проходить стажування з 16.07.2019 у ФОП ОСОБА_1 на посаду продавця у магазин "Візит" то суд зазначає, що відповідачем в акті вказується про надані пояснення ОСОБА_7 щодо її стажування у позивача, водночас до відзиву таких пояснень надано не було, крім того в ході перевірки підприємцем на адресу управління Держпраці надані письмові пояснення про те, що особа ОСОБА_8 позивачу невідома, а прийнята на роботу ОСОБА_9 , яка і є тією особою, що помилково прийнята інспекторами за ОСОБА_10 .

Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не було допущено порушень ч.3 ст.24 КЗпП України.

Пунктами 23,24 Порядку №295 передбачено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з п.27-30 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

А відповідно до вимог п.25 Порядку, стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об`єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.

Суд звертає увагу, що оскаржуваним приписом на позивача покладено обов`язок до 20.05.2019 усунути порушення, зокрема, вимог ч.3 ст.24 КЗпП України.

Оскільки, станом на час проведення перевірки порушення вимог законодавства про працю були відсутні, винесення спірного припису про усунення виявлених порушень є безпідставним та протиправним.

Разом з тим, враховуючи, що на час складання вказаного припису таких порушень по факту у ФОП ОСОБА_1 не існувало, то і підстав для застосування штрафних санкцій за його невиконання у відповідача не було.

Щодо питання правомірності Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яке було предметом розгляду справи № 826/8917/17 в Окружному адміністративному суді міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лігал Сервіс Груп" до Кабінету Міністрів України, суд зазначає наступне.

За результатами розгляду даної справи 14.05.2019 Шостим апеляційним адміністративним судом прийнято рішення (набрало законної сили 14.05.2019), яким апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лігал Сервіс Груп", фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2018 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лігал Сервіс Груп", фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 задоволено, визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З урахуванням наведеного, постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" втратила чинність з 14.05.2019.

Приймаючи до увагу втрату чинності цієї Постанови з 14.05.2019, суд зауважує, що до вказаної дати постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" була чинною, а отже підлягала виконанню адресатами цього нормативно-правового акту, в тому числі і Державною службою України з питань праці та її управліннями.

Тобто, на момент проведення інспекційного відвідування позивача, постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" була чинною та повинна була застосовуватись відповідачем.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що оскаржувані у даній справі рішення не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, відповідні позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оригінал квитанції від 29.05.2019 №31 про сплату судового збору знаходиться у матеріалах справи (а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, 33028, ) про скасування постанови про накладення штрафу та припису - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 10.05.2019 №РВ 552/951/000119/ТД-ФС.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Рівненській області на усунення порушень від 10.05.2019 №РВ 552/951/АВ/П.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5676,70 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20 листопада 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.