Справа № 607/21826/19
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2019 Справа №607/21826/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з Стрілкової М.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кондрат Л.Р ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1479125 від 02 вересня 2019 року.

Посилаючись на те, що причиною зупинки стало нібито порушення ним вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України, а саме порушення умов повороту при зеленому сигналі основного світлофора. На його заперечення стосовно цього, що він не вчиняв дій, які порушували б Правила дорожнього руху України, а рухався відповідно до цих Правил, інспектор потребував від нього надання посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс, після чого забрав документи і пішов у службове авто складати постанову. Після довгих сумнівів відповідач виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка не є доведеною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач не порушував Правил дорожнього руху України рухаючись по перехрестю вулиць Бандери-Коновальця, оскільки він виконував поворот при зеленому сигналі основного світлофора на ліво, а авто, яке рухалось йому на зустріч здійснювало поворот на право і кожен з них повертав у свою смугу, патрульне авто рухалось слідом за даним автомобілем і було достатньо відстані для маневру, тому позивач рахує, що підстав для зупинки та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення немає. У постанові відповідач зазначив, що позивач здійснив поворот ліворуч, чим порушив правила умов повороту-розвороту при зеленому сигналі основного світлофора, і не пропустив патрульний автомобіль, а це не відповідає дійсності адже він не створив аварійної ситуації на дорозі. На вимогу надати докази вчинення ним правопорушення, відповідач йому відмовив, повідомивши, що їх у нього немає. При складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно нього, відповідачем розгляд справи не проводився. Відповідач порушив порядок розгляду справи, не роз`яснивши позивачу його права. Свідки не опитувалися, виміри за допомогою технічних засобів не проводилися, схеми, фотозйомка чи інша фіксація виявленого правопорушення не здійснювалась та йому не надалася для ознайомлення, будь-яких доказів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не надав та в постанові про них не зазначив. Належної оцінки його поясненням відповідач не надав. Із зазначеною постановою не згідний, вважає, що вона необґрунтована та незаконна, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надала відзив на позов в якому позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, на доказ вчинення адміністративного правопорушення додано диск DVD-R та просить в задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у відповідності до ст. 162 КАС України позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно з частиною 5 статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1479125 від 02.09.2019 року, позивач 02 вересня 2019 року о 01 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Citroеn Вerlіngo», номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч на регульованому перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 16.6 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України. У відповідності до п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу… транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Положення цього пункту засновані на правилі «правої руки», тобто дати дорогу повинен той водій, до якого справа наближається транспортний засіб. Повертаючи ліворуч або розвертаючись на зелений сигнал світлофора, водій нерейкового транспортного засобу може виїхати на перехрестя одночасно із зустрічним транспортним засобом, і якщо останні й рухається прямо або праворуч, необхідно зупинитись на перехресті та пропустити зустрічний транспортний засіб. Матеріалами відеофіксації зафіксовані пояснення позивача, надані працівнику поліції на місці зупинки транспортного засобу, а саме: позивач пояснює, що нечасто їздить даною ділянкою дороги і не помітив дорожній знак, вимоги якого порушив. Окрім того, цим спростовується твердження позивача у позовній заяві про неврахування його пояснень під час розгляду справи. Відповідач не погоджується з позицією позивача щодо винесення щодо винесення оскаржуваної постанови, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , суду показав, що проїжджаючи перехрестя вулиць Степана Бандерим та Коновальця, позивач не пропустив і не надав перевагу транспортному засобу. Дана ділянка дороги була достатньо освітленою і під час проїзду свідок змушений був загальмувати щоб забезпечити безпеку руху та пропустити позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1479125, громадянин ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Citroеn Вerlіngo» д.н.з. НОМЕР_1 , 02 вересня 2019 року о 01 год. 10 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиці Ст. Бандери та вулиці Коновальця водій керуючи транспортним засобом при повороті ліворуч на регульованому перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 16.6 ПДР України порушення водіями транспортних засобів умов повороту розвороту при зеленому сигналі основного світлофора та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судовому засіданні при перегляді диску DVD-R, наданого в якості доказу правопорушення, представником відповідача та показами свідка з`ясовано, що позивач рухався по перехрестю вулиць Бандери-Коновальця та виконував поворот при зеленому сигналі основного світлофора на ліво, не пропустивши автомобіль, який рухався прямо по вулиці Степана Бандери.

Позивач в судовому засіданні підтвердив той факт, що він почав рух на зелений сігнал світлофору повертаючи ліворуч в той час як напроти нього в зустрічному напрямку знаходився інший автомобіль. Пункт 16.6 ПДР зазначає: повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Таким чином відповідно до п. 16.6 ПДР України, дати дорогу повинен водій, до якого справа наближається транспортний засіб. Після того як транспортний засіб розпочне виконання лівого повороту або розвороту, зустрічні транспортний засіб наближатимуться праворуч, а згідно з правилом «правої руки» їм необхідно дати дорогу.

Повертаючи ліворуч або розвертаючись на зелений сигнал основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу може виїхати на перехрестя одночасно із зустрічним транспортним засобом, і якщо останній рухається прямо або праворуч, необхідно зупинитися на перехресті та пропустити зустрічний транспортний засіб.

Суд дослідивши матеріали справи залишає поза розумним сумнівом той факт (підтверджено позивачем у судовому засіданні), що на перехресті під час ситуації, яка покладена в основу постанови інспектора патрульної поліції, напроти автомобілю позивача в зустрічному напрямку знаходився інший транспортний засіб, який мав, згідно п.16.6 ПДР, переважне право першочерговості руху і автомобіль позивача, у всякому разі незалежно від швидкості реакції водія зустрічного автомобіля (позивач наполягав на тому, що зустрічний автомобіль мав намір здійснити поворот ліворуч у свою полосу), повинен був почати рух після проїзду зустрічного автомобіля.

Також показами свідка ОСОБА_3 , отриманими під час судового засідання, підтверджено той факт, що позивач не пропустив і не надав перевагу транспортному засобу.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та постановлюючи за її результатами оскаржувану постанову, відповідачем не було порушено вимог закону, а відтак, підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем надано докази, які спростовують пояснення та заперечення позивача, з приводу відсутності порушень правил дорожнього руху. Та обставина, що при складанні постанови були порушені права позивача не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Ураховуючи встановлення під час судового розгляду справи факту порушення позивачем вимог п. 16.6 ПДР України, суд дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 2.3(б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Судом встановлена правомірність дій працівника патрульної поліції в частині винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з його формальних міркувань, та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення п. 16.6 ПДР України позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушення п. 16.6 ПДР України, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Таким чином враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження є непослідовні, суперечливі і не відповідають встановленим обставинам по справі, а тому аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги, те що дотримання правил дорожнього руху є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а згідно вимог ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи докази на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, правомірним та законним, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1479125 від 02 вересня 2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 19 листопада 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко