Справа № 1.380.2019.001523
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9090/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001523 (суддя - Москаль Р.М., ухвалене в м.Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02 квітня 2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Львівська митниця ДФС, відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000132/2 від 22.02.2019; та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці ДФС №UA209190/2019/00413; стягнути на користь ОСОБА_1 з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань 37220,02 грн. сплачених за митне оформлення автомобіля згідно квитанції № 14 від 25.02.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ним для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, серед інших документів, подано митному органу виданий продавцем-нерезидентом рахунок-фактуру (інвойс), що підтверджує сплату фактурної вартості транспортного засобу в сумі 5600 євро. Відповідач за наслідками розгляду цих документів прийняв рішення про коригування митної вартості, що стало підставою для відмови в митному оформленні автомобіля за ціною угоди. вважає, що митний орган не довів існування визначених Митним кодексом України підстав, що підтверджують обґрунтованість сумнівів у заявленій декларантом митній вартості товару, а також не зміг пояснити механізм формування та документально підтвердити достовірність « згенерованої АСАУР ДФС» ціни транспортного засобу, що була використана митним органом як для обґрунтування необхідності надання декларантом додатковим документів, так і для визначення митної вартості автомобіля за резервним методом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001523 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 22.02.2019 № UA209000/2019/000132/2 та рішення Львівської митниці ДФС про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209190/2019/00413.В задоволені решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - Львівська митниця ДФС, подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що під час опрацювання поданих декларантом документів встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять всіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Тому декларанту запропоновано надати документи на підтвердження усіх даних митної вартості відповідно до частини третьої статті 53 МК України. Оскільки в процесі консультацій на пропозицію митного органу декларант не надав додатково витребуваних документів, що підтвердили б задекларовану вартість, митний орган визначив таку самостійно шляхом прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив таку задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх безпідставними та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою придбання для власного використання транспортного засобу здійснив на сайті в німецької фірми ПТ «ML MOBILE» замовлення № 18/146 від 08.11.2018 року автомобіля марки «Citroen C4», модель Picasso, номер кузова НОМЕР_1 , який був у експлуатації та має механічні пошкодження, по ціні 5600 євро.

Відповідно до змісту цього документа (замовлення № 18/146 від 08.11.2018), ОСОБА_1 поінформовано про необхідність перерахувати аванс в розмірі 500 євро., а залишок суми угоди в розмірі 5100 євро повинен був бути перерахований до 05.12.2018 року. 12.11.2018 року ОСОБА_1 перерахував зі свого рахунку в ПАТ «Приватбанк» на рахунок продавця авансовий платіж у сумі 513,08 євро.

03 грудня 2018 року, ОСОБА_1 під час укладення угоди купівлі-продажу сплатив готівкою решту суми (5100 євро), що прямо вказано в тексті рахунку/договору купівлі-продажу №18/663 18-146 від 03.12.2018 року. Як зазначено в цьому рахунку, загальна сума угоди складає 5600 євро, така сплачена покупцем; придбаний транспортний засіб має пошкодження лобової частини та серйозні механічні пошкодження.

В подальшому, 22 лютого 2019 року з метою митного оформлення вказаного транспортного засобу позивачем, в особі уповноваженого декларанта, було подано до Львівської митниці ДФС митну декларацію №UА209190/2019/026473, згідно з якою заявлено митну вартість транспортного засобу у розмірі 171 689,20 грн., що еквівалентно 5600 євро.

Декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема представлено рахунок-фактуру (інвойс) за № 18/663 від 03.12.2018 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UА 209070/2018/03168 від 07.12.2018 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 27.09.2018 року, договір про надання послуг митного брокера б/н 11.12.2018 року.

В подальшому, 22 лютого 2019 року посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, у якому зазначалося прохання надати документи по митній вартості.

Представник позивача, отримавши це повідомлення 22 лютого 2019 року, відповів, що не може представити додаткові документи.

22 лютого 2019 митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу, оформлене рішенням № UA209000/2019/000132/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 9700 євро. Прийняте рішення посадова особа відповідача обґрунтувала тим, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка «згенерована АСАУР ДФС» та складає 9700 євро. Далі в рішенні зазначено, що неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також метод 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органах доходів і зборів. Для визначення митної вартості використано «середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР ДФС».

На підставі рішення про коригування митної вартості Львівська митниця ДФС прийняла рішення про відмову у митному оформленні транспортного засобу за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до митної декларації № UA209190/2019/026473 від 22.02.2019 року та доданих до неї документів, оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00413. В картці відмови вказано, що декларантом порушено умови декларування, передбачені п.1 п. 8 статті 257 МК України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку, єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 № 651; невірно розрахована митна вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД. Неможливість митного оформлення обґрунтовано необхідністю внесення змін у гр. 12,45 МД у зв`язку із коригуванням митної вартості товару № 1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000132/2.

25.02.2019 року, з метою отримання транспортного засобу у вільний обіг, декларант подав митну декларацію № UA209190/2019/026646, в якій зазначив вартість транспортного засобу відповідно до рішення про корегування митної вартості товару. ОСОБА_1 наполягає, що внаслідок митного оформлення транспортного засобу на підставі вартості, протиправно визначеної митним органом шляхом прийняття оскарженого рішення, йому довелося зайво сплатити 37220,02 грн., тому ці кошти слід стягнути з відповідача.

Також, 25.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника ВМО «Скнилів», просив надати дозвіл на вхід у зону митного контролю експерта товарознавця ОСОБА_2 для здійснення огляду та проведення експертизи автомобіля Citroen C4 Picasso, 2017 р.в. Судовий експерт ОСОБА_2 на майданчику Львівської регіональної митниці митного поста «Західний» здійснив огляд та провів експертне автотоварознавче дослідження вищезазначеного автомобіля, про що склав висновок № 31/19 від 28.02.2019. Експерт дійшов висновку, що вартість ввезеного на митну територію України автомобіля марки Citroen Grand C4 Picasso, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 (без врахування митних платежів, зборів та інших необхідних платежів за його розмитнення та реєстрацію в Україні), станом на момент проведення дослідження, становить 171334,99 грн або 5590,44 євро.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209000/2019/000132/2 від 22.02.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці ДФС №UA209190/2019/00413, є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 вказаного Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів зазначає, що подані 22.02.2019 декларантом до митного оформлення документи (рахунок-фактура (інвойс) за № 18/663 від 03.12.2018 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UА 209070/2018/03168 від 17.12.2018 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 27.09.2018 року, договір про надання послуг митного брокера б/н 11.12.2018 року) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Згідно із частиною 7 статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №UA209000/2019/000132/2 від 22 лютого 2019 року, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору, серед яких рахунок-фактура за № 18/663 від 03.12.2018 року, відповідно до якого вартість автомобіля CITROEN C4 PICASSO, номер кузова НОМЕР_1 , який був у експлуатації та має механічні пошкодження, становить 5600євро.

Судом першої інстанції вірно враховано, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Єдиним аргументом відповідача у цій справі на підтвердження обґрунтованості сумніву посадової особи митниці в задекларованій митній вартості автомобіля є вказівка на те, що така «не підтверджена документально» і «не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС».

Аналіз наданих декларантом документів дає підстави колегії суддів встановити, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за автомобіль, оскільки в рахунку (договір купівлі-продажу №18/663 18-146 від 03.12.2018) чітко вказано як ціну угоди, так і проведений за цією угодою розрахунок (аванс 500 євро та доплата готівкою в сумі 5100 євро). Митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів тощо.

Щодо згенерованої системи АСАУР ДФС, то колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що митним органом не надано суду належних пояснень щодо механізму цього «генерування», а також будь-яких доказів на підтвердження достовірності «згенерованої» ціни в розмірі 9700 євро. За таких обставин судом першої інстанції вірно оцінено рішення митного органу в частині, що стосується «генерування» ціни транспортного засобу та обґрунтування сумнівів в задекларованій митній вартості як свавільне, оскільки відповідач не довів обставин, на які посилається, належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі-продажу №18/663 18-146 від 03.12.2018.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що митний орган не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні митного органу, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

З врахуванням неведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Всупереч наведеним вимогам закону, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 22 лютого 2019 року №UA209000/2019/000132/2, а тому таке судом першої інстанції підставно визнано протиправним та скасовано.

Оскільки фактичною підставою прийняття рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картки відмови) Львівської митниці ДФС №UA209190/2019/00413 є протиправне рішення про коригування митної вартості товарів, похідні позовні вимоги про скасування картки відмови також підставно задоволено судом першої інстанції.

Щодо вимог позивача про стягнення з Львівської митниці ДФС 37220,02 грн., зайво сплачених на підставі рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені врегульовано розділом ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643.

Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІІ цього Порядку повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Як визначено пунктом 3 розділом ІІІ Порядку № 643 до заяви додаються: - документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; - виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; - документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства) (пункти 4,5,8 розділу ІІІ Порядку № 643).

Таким чином, порядок повернення фізичним особам з бюджету надмірно сплачених митних платежів чітко регламентовано: 1) набрання рішенням суду про скасування рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови є підставою для звернення декларанта до митниці про повернення зайво сплачених коштів; 2) заява особи про повернення коштів з бюджету є підставою для проведення відповідної перевірки, за наслідками якої приймається відповідне рішення.

Відповідно вказана вимога позивача є передчасною, а тому суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення з митниці коштів не підлягає задоволенню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з вищенаведених мотивів.

Відповідно до п.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001523 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 21.11.19 року.