Справа № 812/974/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року справа №812/974/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Арабей Т.Г., секретарі судового засідання Антонюк А.С., Кобець О.А., за участі представника позивача Бичкова О.Є., представників відповідача Коваль В.В., Полтавець С.В., Гламаздіна О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року (повне судове рішення складено 02 серпня 2018 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 812/974/17 (суддя в І інстанції Чиркін С.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

В липні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» (далі - ПАТ «Краснодонвугілля» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС (далі - ОВП, контролюючий орган) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 09 березня 2017 року № , № .

В обґрунтування позову зазначив, що з прийнятими відповідачем рішеннями не згоден, оскільки висновки, зазначені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам, отримане від постачальника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» дизельне пальне підвищеної якості (євро) марки Г вид II, в подальшому використовувалось безпосередньо у господарській діяльності позивача та були понесені витрати у розмірі 2 642 669,90 грн., у т.ч. ПДВ 440 444, 98 грн. на його придбання. Також зазначив, що відсутній вирок у кримінальній справі у відношенні ТОВ «ГАЗУКРАНА-2020» за ознаками статті 212 КК України - ухилення від сплати податків, натомість контрагент декларував свої податкові зобов`язання з податку на додану вартість та податок на прибуток та сплачував їх відповідно до норм Податкового кодексу України (далі - ПК України). Стверджував, що викладені в акті обставини розслідування за кримінальним провадженням відносно посадових осіб контрагента стосуються фактів розслідування привласнення скріпленого газу та не стосуються дизельного пального, яке закуповувалось позивачем, а показання директора підтверджують факти здійснення контрагентом операцій з пальним на території України. Крім того наголошував, що контролюючий орган не заперечував факту товарності господарської операції між ПАТ «Краснодонвугілля» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», а також те, що товарно-матеріальні цінності були поставлені та доставлені на територію позивача, в повному обсязі були оплачені та використані у власній господарській діяльності, наявні всі первинні документи, які такі обставини підтверджують, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення місцевого суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу контролюючий орган обґрунтовує доводами, які викладені ним в у відзиві на позовну заяву, поясненнях та доказах, наявних в матеріалах справи, які, на думку останнього, безпідставно не взяті до уваги місцевим судом. Зокрема, зауважує, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб`єктом, що використовував включену постачальником до ціни товару (робіт, послуг) суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Стверджує, що ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» зареєстроване у АРК Крим, за адресою «масової» реєстрації фірм, а саме АР Крим, м. Сімферополь вул. Чехова, буд. 19, та було створене з метою участі у «тіньових» схемах та проведення незаконних операцій з переведення грошових коштів у готівку. Зазначене підприємство фактично за адресою реєстрації не знаходиться, на підприємстві відсутні виробничі потужності, складські приміщення, транспорт та працевлаштовані робітники. Посадові особи за місцем реєстрації не знаходяться. Місцевий суд необґрунтовано не прийняв до уваги вирок у кримінальній справі відносно ОСОБА_1 , який, в свою чергу, є беззаперечним доказом відсутності реальності спірної господарської операції. Оскільки директор ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ОСОБА_1 , будучи лише формально учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту, не вчиняв дій щодо управління, не приймав участі у фінансового-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку, що підтверджено вироком Червонозаводського суду м. Харкова від 09.04.2015 у справі 646/3810/15-к, ПрАТ «Краснодонвугілля» включено до складу витрат та податкового кредиту вартість товарів на підставі документів, що не мають статусу первинних документів. Крім того, апелянт просить звернути увагу суду, що стосовно ОСОБА_2 , який був введений до складу засновників, призначений директором ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» з 06.07.2013 також наявний вирок суду, яким останнього визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 256, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Відтак, перевіркою встановлена відсутність поставки товару на адресу ПрАТ «Краснодонвугілля» саме від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», та встановлено, що товар (дизельне паливо) у період січень - лютий 2014 року було отримано від іншої невстановленої особи (осіб). Саме тому товар (дизельне паливо) у період січень - лютий 2014 року є безоплатно отриманим та підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 137.10 статті 137 ПК України. Таким чином, первинна документація щодо здійснених господарських операцій з контрагентом є така, що не містить достовірної інформації та не несе в собі доказової сили, а позивач не має право на формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в деклараціях з податку на додану вартість за лютий та березень 2014 року.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що на підставі наказу СДПІ від 06.02.2017 № 207 у період з 20.02.2017 по 21.02.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки уповноваженими особами відповідача складено акт від 22.02.2017 № 10/28-10-46-12-32363486 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Краснодонвугілля» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» () за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 (далі - Акт перевірки, т.1 а.с.12-56, 132-177).

В Акті перевірки зазначено про порушення позивачем п. 135.1, п. 135.2, п.п.135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на суму 7 056 288,00 грн. Також зазначено про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 648 192,00 грн., у тому числі за лютий 2014 року на суму 207 747,00 грн. за березень 2014 року на суму 440 445,00 грн.

На підставі Акту перевірки СДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.03.2017 № , за яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 972 288,00 грн., з яких 648 192,00 грн. - податкове зобов`язання з податку на додану вартість, 324 096,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1 а.с.57, розрахунок 58) та податкове повідомлення-рішення від 09.03.2017 № , за яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 7 056 288,00 грн. (т.1 а.с.59).

Зазначені податкові повідомлення-рішення є предметом спору у нинішній справі.

До висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства контролюючий орган дійшов на підставі такого.

За 2014 рік ПрАТ «Краснодонвугілля» задекларовано 1 540 196 730,00 грн. - доходи, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування - 1 540 196 730,00 грн., витрати в сумі 3 270 936 212,00 грн., з яких собівартість товарів - 2 243 965 543,00 грн. (т.3 а.с.18-19).

В Акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, в частині взаємовідносин з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», встановлено завищення витрат за 2014 рік на загальну суму 3 167 135,00 грн.

Інформація про зобов`язання з ПДВ відображена у відповідній декларації та не містить зауважень з боку учасників (т.3 а.с.30-50).

В акті перевірки зазначено, що до складу витрат в декларацію з податку на прибуток за 2014 рік ПрАТ «Краснодонвугілля» по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» було включену суму не у повному обсязі. Згідно наданих пояснень підприємством не включено до складу витрат суму 73 825,39 грн., які мають стати предметом дослідження іншої перевірки.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/3810/15-к, провадження №1-кп/646/02/2015) 09.04.2015 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України, який є засновником та директором ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

На підставі зазначеного вироку відповідач дійшов висновку, що надані для перевірки паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та, відповідно, не можуть бути підставою для відображення в податковому обліку витрат. Тому ПрАТ «Краснодонвугілля» не мало права на відображення в податковому обліку наслідків таких операцій.

Також відповідач зазначив, що в ході перевірки встановлено, що надані до перевірки документи хоча й відповідають формальним ознакам, проте не відображають реального руху активів між учасниками господарських операцій, тобто є недостовірними.

За період з 01.01.2014 по 31.12.2014 ПрАТ «Краснодонвугілля» задекларовано від`ємне значення об`єкта оподаткування від усіх видів діяльності у сумі 1 730 739 482,00 грн. (р.07).

Як зазначено в рішенні місцевого суду, на пропозицію суду відповідач не надав розрахунку податкового повідомлення-рішення від 09.03.2017 № , а лише навів розрахунок в поясненнях та запереченнях.

Також, як встановлено апеляційним судом, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 за клопотанням позивача (т.1а.с.209-210) було призначено судово-економічну експертизу.

Згідно із висновком експерта № 185, первинні документи, зокрема видаткові накладні, залізничні накладні, акти приймання-передачі, платіжні доручення оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом від 16 липня 2019 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) та Наказу Міністерства фінансів від 24 травня 1995 року № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (далі - Положення № 88) та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.

В експертизі зазначено, що в Акті перевірки відсутні посилання на порушення статті 201 ПК України при складанні податкових накладних постачальником - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», а згідно Додатку № 3.2 до Акту перевірки (т.1. а.с. 54-55) податкові накладні від 21.01.2014 № 175, від 14.02.2014 № 77 використовувались при проведенні податкової перевірки в якості первинних документів

У висновку експертизи № 185 також зазначено, що дослідженням платіжних доручень від 31.01.2014 № 10161, від 20.02.2014 № 10652 підтверджується документально проведення оплати ПрАТ «Краснодонвугілля» на користь постачальника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за дизельне паливо із призначенням платежу: «топливо дизельне согл. дог. № 137/13 от 04.03.13 в т.ч. НДС» на загальну суму - 1 246 482,97 грн. (1 121 834,67 + 124 648,30), в тому числі ПДВ - 207 747,17 грн. (т.5 а.с.174).

В межах компетенції судового експерта-економіста, висновок контролюючого органу, викладений в Акті перевірки, в частині:

- порушення ПрАТ «Краснодонвугілля» пункту 135.1, пункту 135.2, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на суму 7 056 288,00 грн., що знайшло своє відображення у податковому повідомленні-рішенні від 09.03.2017 № ;

- порушення ПрАТ «Краснодонвугілля» пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 648 192,00 грн., у тому числі за лютий 2014 року на суму 207 747,00 грн. та березень 2014 року на суму 440 445,00 грн., що знайшло своє відображення у податковому повідомленні-рішенні від 09.03.2017 № , документально не підтверджується (т.5 а.с.167-177).

Також, позивачем в обґрунтування позовних вимог на підтвердження реальності господарської операції з контрагентом ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» надано копію рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2015 по справі № 922/5563/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 по справі № 922/5563/14, яким стягнуто з ПрАТ «Краснодонвугілля» на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 2 642 669,90 грн. за договором поставки від 04.03.2013 № 137/13 та Договору факторингу від 21.03.2013 №1/5Ф (т.1 а.с.215-225 т.5 а.с.224-234)

Як вбачається зі змісту такого рішення, між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (Постачальником) та ПрАТ «Краснодонвугілля» (відповідачем, покупцем) було укладено Договір № 137/13, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався передати, а відповідач - прийняти та оплатити матеріали відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору). На виконання умов вказаного договору, постачальником було передано у власність відповідача товар на загальну суму 2 642 699,90 грн., про що свідчить видаткова накладна від 14.02.2014 № 320 на суму 2 642 669,90 грн., яка скріплена підписами уповноважених представників сторін та печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що у договорі від 04.03.2013 № 137/13 зазначено, що ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (Постачальник) зобов`язується передати, а ПрАТ «Краснодонвугілля» (Покупець) - прийняти та оплатити матеріали (ресурси) на умовах викладених в договорі (т.1 а.с.60-66).

Кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються в специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 2.1 Договору).

Поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, які зазначені в специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити Ресурси на умовах поставки, які зазначені в специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року (п. 3.1 Договору). Договір діє до 31.12.2013 (п.10.5 договору).

На підставі додаткової угоди від 31.12.2013 № 1 строк дії договору продовжено до 31.12.2014 (т.5 а.с.236).

У Специфікації від 20.01.2014 № 5 зазначено, що Постачальник (ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в особі директора ОСОБА_2 ) передає, а Покупець (ПАТ «Краснодонвугілля» в особі представника ОСОБА_5 ) приймає і здійснює оплату за дизельне пальне у кількості 120 т на суму разом з ПДВ 1 266 000,00 грн.(т.5 а.с.240). За п. 6 Специфікації № 5, вантажовідправником є Постачальник, вантажоодержувачем - Покупець.

Реквізити вантаж отримувача: ст. Краснодон, Донецька залізниця, ст. 505009. Датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції прибуття (п. 7 Специфікації № 5).

У Специфікації від 07.02.2014 № 6 зазначено, що Постачальник (ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в особі директора ОСОБА_2 ) передає, а Покупець (ПрАТ «Краснодонвугілля» в особі представника ОСОБА_5 ) приймає і здійснює оплату за дизельне пальне у кількості 300тн. на суму разом із ПДВ 3 525 000,00 грн. (т. 5 а.с.235). За п.6 Специфікації № 6, вантажовідправником є Постачальник, вантажоодержувачем - Покупець. Реквізити вантаж отримувача: ст. Краснодон, Донецька залізниця, ст. 505009. Датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції прибуття (п. 7 Специфікації № 6).

Договір від 31.12.2013, додаткова угода та Специфікації № 5, № 6 були предметом дослідження під час перевірки та судової експертизи (т.1 а.с.20-22).

Згідно з інформацією, наявною у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за лютий, березень 2014 року, встановлено реєстрацію отриманих податкових накладних по контрагенту ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», зокрема у лютому 2014 року:

- від 21.01.2014 № 175 (дата отримання - 20.02.2014, рядок 184 реєстру) на загальну суму - 1 246 482,97 грн., в т.ч. ПДВ - 207 747,16 грн., у березні 2014 року від 14.02.2014 № 77 (дата отримання - 25.03.2014, рядок 286 реєстру) на загальну суму - 2 642 669,90 грн., в т.ч. ПДВ - 440 444,98 грн. (т.2 а.с.144 зворотній бік, т. 3 а.с.133, т. 5 а.с.55).

Відповідно до податкових накладних від 21.01.2014 № 175, від 14.02.2014 № 77 по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», обсяг придбання за період січень-лютий 2014 року становив - 343,058 т на з суму - 3 240 960,73 грн., ПДВ - 648 192,14 грн., всього з ПДВ - 3 889 152,87 грн. (податкові накладні по контрагенту ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» за січень-лютий 2014 року).

На підтвердження реальності господарської операції позивачем була надана видаткова накладна від 14.02.2014 № 320 (т.1 а.с.75). За наявними в матеріалах справи видатковими накладними від постачальника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період січень-лютий 2014 року, обсяг продажу палива дизельного підвищеної якості (Євро) марки Р вид II складає - 3 240 960,73 грн., ПДВ - 648 192,15 грн., всього з ПДВ - 3 889 152,88 грн. видаткові накладні (т.1 а.с.75-78, 91-94).

У залізничних накладних від 14.02.2014 № , від 21.01.2014 № 40096661 відображено постачання та видача вантажу (дизельного палива) ПрАТ «Краснодонвугілля» за залізницею призначення Краснодон (ДОН) у загальній кількості 343 058 кг (т.1 а.с.79-90).

В актах прийому передачі нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НПА, відображена інформація про прийняття уповноваженими особами Позивача дизельного палива на місці приймання вантажу від Постачальника - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період січень, лютий 2014 року у загальній кількості - 340 742 кг (т. 1 а.с.96-106).

В акті звірки взаємних розрахунків зазначено, що за даними ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» 21.01.2014 проведено реалізацію товарів і послуг по видатковій накладній № 154 на суму - 1 246 482,97 грн., за які отримано оплату згідно платіжного доручення від 31.01.2014 № 10161 - 1 121 834,67 грн., що підтверджується даними ПрАТ «Краснодонвугілля». За даними ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» 14.02.2014 проведено реалізацію товарів і послуг по видатковій накладній № 320 на суму - 2 642 669,90 грн., за які отримано оплату згідно платіжного доручення від 20.02.2014 № 10652 - 124 648,30 грн., що підтверджується даними ПрАТ «Краснодонвугілля» (т.1 а.с.95).

Факт оплати за спірну операцію не заперечується сторонами та підтверджується інформацією, наявною в платіжних дорученнях та картках рахунків (т.4 а.с.3-6).

Зазначені первинні документи були предметом дослідження під час проведення експертизи (т.5 а.с.167-177).

Також, як встановлено колегією суддів, відповідачем під час розгляду справи надано копію вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова суду від 16.03.2017 по справі № 641/898/17, яким ОСОБА_2 (призначено на посаду директора ТОВ «ГАЗУКРАЇНА» з 06.07.2013) визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 256, ч. 2 ст. 205 КК України. Зазначена інформація відображена у засновницьких документах (т.3 а.с.4-14) та не була предметом дослідження під час перевірки та складання Акту перевірки.

Відповідно до довідки АА № 854573 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 10.07.2013 ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» зареєстровано у такому реєстрі 06.01.2011, перереєстровано 08.07.2013, керівник - ОСОБА_2 . (т.2 а.с.4).

Слід зазначити, що в матеріалах справи містяться копії наведених вироків місцевих судів, які роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень, тому ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року було витребувано від Комінтернівського районного суду м. Харкова належним чином засвідчену копію вироку суду від 16.03.2017 по справі № 641/898/17.

Також апеляційним судом вказаною ухвалою було витребувано від Червонозаводського суду м. Харкова належним чином засвідчену копію вироку суду від 09.04.2015 по справі № 646/3810/15-к, однак у зв`язку з тим, що матеріали цієї кримінальної справи були направлені до Верховного Суду, копію зазначеного вироку було надано представником відповідача.

Встановивши такі обставини та докази надані сторонами у справі, місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з такого.

В матеріалах справи відсутні документи (відомості) ОВП щодо визнання недійсним договору від 04.03.2013 № 137/13, укладеного із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», визнання недійсними (тощо) первинних документів, виписаних сторонами за такими договорами, з наведенням відповідних правових наслідків щодо такого визнання та впливу на об`єкти оподаткування; відомостей щодо надання правової оцінки документів (у т.ч. видаткових накладних, податкових накладних, актів приймання-передачі та ін.). Інформація, яка зазначена у рішенні Господарського суду, кореспондується з наданими позивачем первинними документами та висновками експертизи.

Також місцевий суд дійшов висновку, що вирок у кримінальній справі відносно ОСОБА_1 не містить інформації щодо відносин між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та Позивачем, тому не може бути беззаперечним доказом відсутності реальності спірної господарської операції. Позивач, який не був фігурантом та не брав участь при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_1 має право доводити правомірність та реальність спірної господарської операції. Крім того, суд першої інстанції надав критичну оцінку посиланню відповідача на вирок Комінтернівський районний суд м. Харкова 16 березня 2017 року відносно обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205, частиною першою статті 256 КК України - ОСОБА_2 , який не був предметом дослідження під час перевірки та складання акту № 10 та не містить інформації щодо операцій ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» з позивачем.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ПК України (далі в редакції на дату проведення господарських операцій: лютий-березень 2014 року) доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування (п. 135.1 ст. 135 ПК України), включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137 Кодексу, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

За пунктом 135.2. статті 135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

У відповідності до пункту 137.10 статті 137 ПК України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункту 138.2 статті 138 ПК України).

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 ПК України).

Згідно з пунктом 198.1 «а» статті 198 розділу V ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 розділу V ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому згідно з пунктом 198.6 статті 198 цього ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правила податкового обліку податку на додану вартість не встановлюють особливих вимог до первинних документів (окрім податкових накладних) і облікових регістрів, що повинні використовуватися при вирахуванні даних податків, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до статті 9 Закону № 996-ХІV та пункт 2 Положення № 88, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні для надання їм юридичної сили і доказовості мати такі обов`язкові реквізити.

Згідно підпунктом 2.1 та підпунктом 2.4 пункту 2 Положення № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи (на паперових та машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити, як назву підприємства, установи, від імені яких складено документ; назву документа (форми), код форми; дату і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі); посаду, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені іншими деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Здійснивши системний аналіз наведених положень ПК України, статті 1, частини першої та другої статті 9 Закону № 996-ХІV судова колегія дійшла висновку, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки, а саме він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, для якого мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Так, склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, доводиться контролюючим органом висновком про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», зокрема висновки ґрунтуються на наявності обвинувального вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року у кримінальній справі №646/3810/15-к, відповідно до якого ОСОБА_1 (директор ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020») визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду).

Як вбачається з матеріалів справи, цим вироком встановлено, що ОСОБА_1 , будучи лише формально учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту підприємства, не вчиняв дії щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», не приймав участі у фінансово-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку.

Аналізуючи положення частини першої статті 205 КК України, за якою фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що за змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства (виключно з метою здійснення злочинної діяльності).

Крім того, відповідно до положень частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, за якою договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тому договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу та дійшов до висновку, що вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Як вже було зазначено вище, платником податків на підтвердження господарської операції надані копії первинних документів (видаткові накладні, податкові накладні, специфікації, додаткову угоду, залізничні накладні, банківської виписки, товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі роботи, акти звірки взаємних розрахунків), які визнані місцевим судом належними та допустимими доказами в підтвердженні реальності господарської операції та права на віднесення таких сум до витрат та податкового кредиту.

Проте, суд апеляційної інстанції визнає долучені до матеріалів справи світлокопії договору та первинних документів від імені «ГАЗУКРАЇНА-2020», підписані ОСОБА_4 , неналежними підставами для бухгалтерського обліку господарських операцій, тому що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю та господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Враховуючи, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 , як учасник і директор ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», з моменту придбання товариства жодних дій від імені даного товариства не вчиняв, договори не укладав, участі у фінансово-господарській діяльності не приймав, надані до матеріалів справи первинні документи не дають можливості визначити особу, яка їх підписувала з боку контрагента позивача, враховуючи, що зазначене товариство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені цього товариства невстановленими особами оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій з боку цього контрагента.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі № 815/7192/15, від 21.05.2019 у справі № 826/14542/15, від 01 жовтня 2019 року у справі № 824/893/17-а.

Щодо висновку експертизи у цій справі, відповідно до якого не підтверджено висновків Акту перевірки первинними документами бухгалтерського та податкового обліку позивача, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно із частиною 2 цієї статті предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Так, згідно із висновком експерта № 185, первинні документи, зокрема видаткові накладні, залізничні накладні, акти приймання-передачі, платіжні доручення оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом № 996-ХІV та Положенням № 88, та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.

Однак, такі висновки надавались експертом в результаті дослідження інформаційних об`єктів засобами спеціальних наукових знань в межах предмета експертного дослідження на поставлені експерту питання, виключно в межах компетенції судового експерта-економіста, тобто без надання правової оцінки всім фактичним обставинам у сукупності.

Крім того, відповідно до вимог статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 , як учасник і директор ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», з моменту придбання товариства жодних дій від імені даного товариства не вчиняв, договори не укладав, участі у фінансово-господарській діяльності не приймав, надані до матеріалів справи та для дослідження експерту первинні документи не дають можливості визначити особу, яка їх підписувала з боку контрагента позивача, враховуючи, що зазначене товариство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені цього товариства невстановленими особами оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій з боку цього контрагента, колегія суддів не бере до уваги висновки експертизи у цій справі.

Крім того, як зазначив місцевий суд, що наявний в матеріалах справи вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова 16 березня 2017 року відносно обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205, частиною першою статті 256 КК України - ОСОБА_2 не був предметом дослідження під час перевірки та складання Акту перевірки та не містить інформації щодо операцій ТОВ «ГАЗ України 2020» з позивачем.

Так, перевірка, в результаті якої винесені спірні податкові повідомлення-рішення була проведена в період з 20.02.2017 по 21.02.2017, Акт перевірки складено 22.02.2017, тобто до винесення вироку у вищенаведеній справі.

Зі змісту вироку Комінтернівського районний суд м. Харкова 16 березня 2017 року у справі № 641/898/17 вбачається, що ОСОБА_2 вчинив фіктивне підприємництво, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205 КК України, а також заздалегідь не обіцяне здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють їх злочинній діяльності - заздалегідь не обіцяне сприяння учасникам злочинної організації та укриття їх злочинної діяльності шляхом надання документів, а також заздалегідь не обіцяне здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють їх злочинній діяльності, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 256 КК України.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дійсно під час перевірки наведеному вироку оцінка не надавалась, проте, як вбачається з матеріалів справи на первинних документах, які надані позивачем до матеріалів справи, для проведення експертизи, зокрема специфікації від 20.01.2014 № 5 щодо прийняття та оплату за дизельне пальне у кількості 120 т на суму разом з ПДВ 1 266 000,00 грн. (т.5 а.с.240), специфікації від 07.02.2014 № 6 на прийняття і та оплату за дизельне пальне у кількості 300 т на суму разом із ПДВ 3 525 000,00 грн. (т. 5 а.с.235) міститься підпис ОСОБА_2 (т.3 а.с.2-3).

Слід зазначити, що з огляду на принцип диспозитивності, який визначено КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України), тому колегія суддів вважає, що вирок Комінтернівського районний суд м. Харкова 16 березня 2017 року у справі № 641/898/17 є також належним та допустимим доказом, який повинен бути врахований судом для повного та всебічного розгляду справи.

Такий доказ стосується предмету доказування у межах спірних правовідносинах та свідчить про те, що первинні документи, навіть за умови наявності обов`язкових реквізитів, підписані від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва.

Як вже було зазначено судом вище при оцінці вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року, наведений висновок зумовлений тим, що статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках надавати передбачені законом податкові вигоди.

Таким чином, первинні документи, видані позивачеві його контрагентом ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», складені не по факту здійснення господарської діяльності, підписані особами, які не підтверджували та не мали наміру підтверджувати факт здійснення господарських операцій.

Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, якою встановлено підстави для звільнення від доказування, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Визнання винною особи, що підписує первинні документи від імені підприємства-контрагента, у вчиненні злочину, пов`язаного з фіктивністю підприємства, за наявності вироку, що набрав законної сили, яким встановлено, зокрема, відсутність факту підписання первинних документів такою особою від імені підприємства, на думку колегії суддів, виключає відповідність таких документів вимогам законодавства та унеможливлює прийняття їх до податкового обліку.

Також колегія суддів вважає, що встановлені факти в рішенні Господарського суду Харківської області від 02.02.2015 по справі № 922/5563/14, не впливають на висновки апеляційного суду та не спростовують факту складення первинних документів, підписаних особами, які не підтверджували та не мали наміру підтверджувати факт здійснення господарських операцій.

Враховуючи наведене вище, висновки контролюючого органу про порушення позивачем п. 135.1, п. 135.2, п.п.135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на суму 7 056 288,00 грн., порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 648 192,00 грн., у тому числі за лютий 2014 року на суму 207 747,00 грн. за березень 2014 року на суму 440 445,00 грн. є правомірними.

Отже, позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень від 09.03.2017 № , за яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 972 288,00 грн. та від 09.03.2017 № , за яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 7 056 288,00 грн., задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - задовольнити повністю.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі № 812/974/17 - скасувати повністю.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Повне судове рішення - 19 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Арабей

Т. Г. Гаврищук