Справа № 280/523/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 листопада 2019 року Справа № 280/523/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Киселя Р.В., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №280/523/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №280/523/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року відповідно до пунктів 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції)» від 30.03.2018 (виданої відносно ОСОБА_2 ); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 50 % пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року відповідно до пунктів 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції)» від 30.03.2018 р. (виданої відносно ОСОБА_2 ) з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

15.07.2019 зазначене рішення набрало законної сили та 13.08.2019 на його виконання виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 26.09.2019 на виконання зазначеного судового рішення було відкрите виконавче провадження №60168534.

15.11.2019 позивач звернувся до суду у порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вчинені відповідачем дії на виконання рішення суду є неправомірними, оскільки базовий розмір пенсії позивача відповідачем визначений всупереч судовому рішенню. Відповідачем пенсія позивача обрахована виходячи з розміру пенсії померлого чоловіка позивача 70% від грошового забезпечення, а не з 85% грошового забезпечення (розмір пенсії, яку отримував годувальник на момент смерті). Також, зазначає, що розмір пенсії позивача визначений без здійснення її індексації.

За приписами ч. 5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Враховуючи те, що дана справа була розглянута в письмовому провадженні, суд вважає за необхідне розглянути заяву позивача в порядку письмового провадження.

Під час розгляду заяви позивача судом виявлені підстави для постановлення окремої ухвали щодо Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області.

Так, судом встановлено, що рішенням суду від 17.04.2019 по даній справі відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок і виплату позивачу 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року відповідно до пунктів 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції)» від 30.03.2018 р. (виданої відносно ОСОБА_2 ) з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

На виконання зазначеного судового рішення співробітниками відповідача 25.07.2019 був здійснений перерахунок пенсії позивача, в якому визначений розмір грошового забезпечення померлого годувальника в сумі 9655,35 грн, розмір пенсії померлого годувальника визначений в сумі 6758,75 грн (виходячи з 70% від 9655,35 грн - грошового забезпечення померлого годувальника).

З матеріалів справи судом встановлено, що 27.02.2001 чоловіку позивача була призначена пенсія за вислугу років, згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер. Пенсія чоловіком позивача була призначена у розмірі 85% грошового забезпечення (вислуга років 30) (а.с. 21 та висновок про призначення пенсії за вислугу років від 15.03.2001 по пенсійній справі №86/12892, доданий до заяви позивача).

Отже, померлий годувальник отримував пенсію у розмірі 85% від грошового забезпечення.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка була чинною станом на дату призначення чоловіку позивача пенсії - лютий 2001 року, визначала що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Поточною редакцією ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Разом з тим, перерахунок призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій визначений статтею 63 цього Закону, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як убачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Годувальнику позивача пенсія була призначена у березні 2001 року, її розмір складав 85 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 указаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 85% відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент постановлення рішення суду від 17.04.2019 було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, а також з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та від 21 лютого 2018 року № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 по справі №240/5401/18.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо визначення розміру пенсії годувальника на рівні 70% відповідних сум грошового забезпечення, замість 85% відповідних сум грошового забезпечення, а відтак і сума пенсії позивача була розрахована із порушенням приписів ст. 58 Конституції України та ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» оскільки чинне законодавство України не передбачає права органу Пенсійного фонду зменшувати відсоткове співвідношення до складових грошового забезпечення (окладу) вже призначеної пенсії.

Так само судом встановлено, що під час перерахунку пенсії позивача відповідачем не була здійснена індексація пенсії. Зокрема, судом встановлено, що така індексація повинна була відбутися в період з 01.01.2016 по 30.06.2019 неодноразово, оскільки за цей період індекс інфляції становить 144,0228898 (лютий 2016 червень 2019).

Відтак, відповідачем порушені приписи ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Вказане у сукупності є підставою для висновку суду щодо порушення відповідачем приписів ст.ст. 58, 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України, ст.ст. 63, 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч.5 ст. 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 383 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Постановити окрему ухвалу щодо порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області ст.ст. 58, 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України, ст.ст. 63, 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині неналежного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №280/523/19.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню прав та законного інтересу ОСОБА_1 , що призвело до невиконання в повному обсязі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №280/523/19.

Про вжиті заходи повідомити Запорізький окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом 15 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості учасників справи.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 21.11.2019.

Суддя Р.В. Кисіль