Справа № 280/247/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/247/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (головуючий суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Ефективних Технологій Гео»

до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

третя особа Веселівська селищна рада Веселівського району Запорізької області

про визнання протиправним та скасування висновку, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут Ефективних Технологій Гео» (далі - Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі Відповідач), третя особа Веселівська селищна рада Веселівського району Запорізької області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати Висновок державної експертизи землевпорядної документації від 03.10.2018 №2592-18 складений Держгеокадастром.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що за результатами проведеної експертизи Відповідач дійшов необґрунтованих та безпідставних висновків про те, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Веселе Веселівського району Запорізької області не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам. Крім того, на думку Позивача, зауваження, наведенні у пункті 10 оскаржуваного висновку зроблені безпідставно, носять формальний характер, є надуманими, викладеними без реальної оцінки поданих документів та їх змісту. З огляду на вищевикладене Позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №280/247/19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Ефективних Технологій Гео» до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа Веселівська селищна рада Веселівського району Запорізької області, про визнання протиправним та скасування висновку - задоволено повністю (т. 2, а.с. 115-118).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 124-130).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що проведення державної експертизи землевпорядної документації є виключною компетенцією Відповідача (дискреційними повноваженнями) що, у свою чергу свідчить, про те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги неправомірно втрутився до виключної компетенції Відповідача.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Веселівська селищна рада подала пояснення, в яких зазначила про те, що підтримує адміністративний позов ТОВ «Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Ефективних Технологій Гео» у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представники Позивача, кожен окремо, проти вимог апеляційної скарги заперечили.

Представник третьої особи вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Веселівською селищною радою Веселівського району Запорізької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Ефективних Технологій Гео» укладений договір про надання послуг від 19.12.2017 №10Г-8/2017 з розроблення технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту смт. Веселе Веселівського району Запорізької області (т.1 а.с. 17-19).

Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт Веселе Веселівського району Запорізької області виконується на підставі рішення тридцять восьмої сесії сьомого скликання Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області від 28.09.2017 №24 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки населеного пункту смт Веселе Веселівського району Запорізької області».

Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру проведена державна експертиза землевпорядної документації, а саме Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Веселе Веселівського району Запорізької області, розробником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут Ефективних Технологій Гео».

За результатами проведеної експертизи складений Висновок державної експертизи і землевпорядної документації від 03.10.2018 року за №2592-18 (далі - Висновок).

Відповідно до пункту 10 Висновку до наданої землевпорядної документації відповідачем надані наступні зауваження та пропозиції щодо Технічної документації:

1.Вихідна інформація (відновна вартість) для розрахунку витрат на освоєння облаштування земель міста не відповідає вихідним даним, наданим відповідними органами державної статистики (при визначенні витрат на освоєння та облаштування земель розрахункові дані повинні відповідати інформації, наданій відповідними органами державної статистики, у разі застосування укрупнених показників УПВБ представити розрахунок з посиланням на збірники та № таблиць, приведені на дату оцінки та документально підтверджені);

2.Надати інформацію про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями та категорією земель;

3.В технічній документації не вірний розрахунок сільськогосподарського призначення несільськогосподарських угідь;

4.Електронний документ, що містить відомості про результати робіт з оцінки земель, не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051.

В пункті 11 Висновку зазначено, що Технічна документація нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Веселе Веселівського району Запорізької області не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно та не погоджується.

Не погоджуючись з вищевказаним Висновком Позивач у порядку, передбаченому частинами 1, 4 ст.37 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації, звернувся до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з клопотанням №147/2018 від 05.11.2018 щодо спростування висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.10.2018 №2592-18 (т.1 а.с. 13-16).

Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 19.11.2018 вих.№28-28-0.23-12013/2-18 позивачу повідомлено, що Держгеокадастр не вбачає підстав для спростування оскаржуваного висновку.

Правомірність прийняття Відповідачем спірного Висновку є предметом судового розгляду в даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не у повному обсязі дотримано принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, що є підставою для його скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» №1808-IV 17.06.2004 року (далі Закон №1808-IV), державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.

Згідно статті 7 Закону №1808-IV суб`єктами державної експертизи є замовники та виконавці. Замовниками державної експертизи є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, землевласники, землекористувачі, підприємства, установи, організації і громадяни, заінтересовані у проведенні такої експертизи, а також розробники об`єктів державної експертизи.

Виконавцями державної експертизи є експерти, які працюють у складі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи і мають високу кваліфікацію та спеціальні знання, а також висококваліфіковані спеціалісти або наукові працівники, які залучаються цими органами до її проведення відповідно до закону (далі - експерти державної експертизи).

Відповідно до статті 9 Закону №1808-IV, обов`язковій державній експертизі підлягають, серед іншого технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Відповідно до статті 32 Закону №1808-IV, державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості).

При проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються:

питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень;

відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства;

еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону №1808-IV результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи.

Об`єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка об`єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного Висновку стало твердження Відповідача про не відповідність Технічної документації встановленим стандартам, нормам і правилам.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням приписів статті 35 Закону №1808-IV, Відповідач був зобов`язаний всебічно обґрунтувати негативний Висновок із посиланням на вимоги законодавства, встановлені стандарти, норми і правила, яким не відповідає Проект землеустрою.

З оскаржуваного висновку встановлено, що Відповідачем під час проведення експертизи Проекту землеустрою виявлено 13 недоліків поданого на експертизу Проекту.

Разом з тим, пункт 10 негативної оцінки об`єкта державної експертизи, в якому зазначено недоліки: Технічна документація нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Веселе Веселівського району Запорізької області, не містить детального обґрунтування, з посиланням на приписи чинного законодавства України, невідповідності Проекту землеустрою, а саме пункти: 10.2 Надати інформацію про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями та категорією земель; 10.3.В технічній документації не вірний розрахунок сільськогосподарського призначення несільськогосподарських угідь; 10.4.Електронний документ, що містить відомості про результати робіт з оцінки земель, не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, містять лише посилання на недоліки та не містять обґрунтувань з посиланням на те, які саме норми законодавства не дотримано позивачем.

Натомість, Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги надає пояснення по кожному пункту зазначених у спірному Висновку порушень, що свідчить про те, що доводи заявника апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції щодо недотримання Відповідачем вимог до Висновку в частині належного обґрунтування встановлених порушень на час прийняття вказаного Висновку.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що відповідно до приписів статті 35 Закону №1808-IV, у разі якщо об`єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об`єкта державної експертизи.

При цьому, Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що недоліки Технічної документації не давали змогу повернути його на доопрацювання, не приймаючи негативного Висновку, що в свою чергу надало б Позивачу право та можливість усунути виявленні недоліки.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування Висновку державної експертизи і землевпорядної документації від 03.10.2018 року за №2592-18, з огляду на його невмотивованість.

Стосовно доводів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо втручання у дискреційні повноваження колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення .

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17).

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Судом першої інстанції скасовано неправомірне, за висновком суду, рішення суб`єкта владних повноважень, право на оскарження якого гарантовано статтею 55 Конституції України, при цьому, зазначене не має для Відповідача негативних правових наслідків у вигляді обов`язку прийняти певне рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №280/247/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 20 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова