Справа № 160/5914/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/5914/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року (суддя - Ільков В.В., повний текст складено 30.07.2019р.) по справі №160/5914/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.11.2018 року та 14.02.2019 року про сплату ОСОБА_1 , боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області внести зміни до інформаційної системи органу доходів і зборів відносно ОСОБА_1 скасувавши запис - підприємець, припинити подальше нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржувані вимоги винесені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він не відноситься до жодної з категорій осіб, що визначені в ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" як платники єдиного внеску, так як не забезпечував себе роботою самостійно, жодних звітів про нарахування єдиного внеску відповідачу не подавав, перебував у трудових відносинах як працівник з іншим підприємством, яке, як роботодавець, і сплачувало єдиний внесок за нього. Крім цього вказував на те, що вимоги винесено без проведення документальної перевірки відносно позивача та складення відповідного акту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є зареєстрований як фізична особа-підприємець. Обов`язком зареєстрованого суб`єкта підприємницької діяльності є сплата єдиного страхового внеску у розмірі та у строки, які визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Встановивши те, що позивачем вказаний обов`язок не було виконано у періоді, що визначений у спірних вимогах, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність

винесення відповідачем вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної вимоги. Позивач вказує на те, що виходячи із положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" можливо зробити висновок про те, що у фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати єдиний внесок. З цього приводу позивач також посилається на те, що у періоді, що визначений у вимогах, він перебував у трудових відносинах з підприємством, яке, як роботодавець, і сплачувало єдиний внесок за нього. З цих підстав позивач вказує на те, що хоча і був зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, але підприємницьку діяльність не здійснював, а єдиний соціальний внесок сплачували за нього роботодавці в розмірі не менше мінімального. Крім цього, позивач звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було надано жодної оцінки його аргументам щодо неправомірності оскаржуваних вимог з огляду на їх винесення без проведення контролюючим органом відповідних перевірок. Також позивач вказує на те, що судом першої інстанції не було надано оцінку тому, що підприємницька діяльність позивача була припинена у встановленому законом порядку.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Новомосковською районною державною адміністрацією за номером №0011702 від 27.04.2004р. та взятий на облік контролюючим органом 28.04.2004 року за №1153.

Станом на 31.10.2018р. за позивачем обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 15819,54грн.

13.11.2018 року відповідачем винесено вимогу № Ф-7824-53-У про сплату боргу (недоїмки) за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15 819,54 грн.

Заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла за період з 01.01.2017р. по 31.10.2018р., із розрахунку:

за 2017 рік нараховано у сумі єдиного внеску за рік складає - 8448,00 гривень;

за 2018 рік загальна суму заборгованості складає 9 828,72 гривень:

- 1 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018 року;

- 2 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018 року;

- 3 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018 року.

Станом на 14.02.2019р. вказана заборгованість погашена не була, у зв`язку з чим контролюючим органом винесено вимогу від 14.02.2019р. №Ф-7824-53 на суму 18276,72грн., із розрахунку:

за 2017 рік нараховано у сумі єдиного внеску за рік складає - 8448,00 гривень;

за 2018 рік загальна суму заборгованості складає 9 828,72 гривень:

- 1 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018 року;

- 2 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018 року;

- 3 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018 року;

- 4 квартал 2018 року у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 21.01.2019 року.

Правомірність та обгрунтованість вимог про сплату єдиного внеску є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Отже фізична особа-підприємець, яка в силу положень ст..50 Цивільного кодексу України визначається як особа, яка здійснює своє право на підприємницьку діяльність, є платником єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали прощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Отже фізична особа, яка зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності є платником єдиного внеску, при цьому, враховуючи положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", незалежно від того чи отримує вона дохід від такої діяльності чи ні. При цьому, такий обов`язок не ставиться в залежність від того, чи перебуває така особа в трудових відносинах з іншими підприємствами, які, як роботодавці, сплачують єдиний внесок за своїх працівників.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість аргументів позивача про те, що у фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 зазначеного Закону недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Отже, враховуючи наявність у позивача недоїмки по сплаті єдиного внеску, відповідачем правомірно сформовано та направлено позивачу оскаржувані вимоги.

Щодо аргументів позивача про донарахування сум єдиного внеску без проведення перевірки, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка є чинною на час виникнення спірних відносин між сторонами.

Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Отже вимога надсилається не лише у випадку, якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску, що передбачає необхідність направлення такої вимоги після вручення акту перевірки та розгляду заперечень, а і у випадку, зокрема, якщо страхувальник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, що підтверджується обліковими даними з інформаційної системи фіскального органу.

Щодо аргументів позивача про припинення ним підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що із заявою про припинення підприємницької діяльності позивач звернувся 29.08.2019р. (докази долучені до апеляційної скарги), в той же час спірна заборгованість вникла за той час, коли позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а отже такі аргументи позивача не можуть свідчити про неправомірність вимог контролюючого органу.

Отже дослідивши встановлені обставини справи, аргументи позивача. з якими останній пов`язував незаконність оскаржуваної вимоги про сплату боргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року по справі №160/5914/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 20.11.2019р.

Повне судове рішення складено 21.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк