Справа № 200/12228/19-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 р. Справа№200/12228/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій, скасування рішення № 215 від 06.09.2019 року, зобов`язання зарахувати до загального стажу роботи період роботи та призначити пенсію з 30 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Відповідач) про визнання незаконними дій, скасування рішення № 215 від 06.09.2019 року, зобов`язання зарахувати до загального стажу роботи період роботи та призначити пенсію з 30 серпня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 30 серпня 2019 року звернулася з заявою про призначення пенсії за віком, однак Відповідач рішенням № 215 від 06.09.2019 року відмовив в призначенні пенсії, мотивувавши вказане рішення недостатністю страхового стажу позивача. Просить суд:

- визнати дії відповідача в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи в ВАТ Племзавод «Більшовик» з 07 квітня 1980 року по 31 грудня 1998 року незаконними, та скасувати рішення № 215 від 06 вересня 2019 року про відмову в призначенні пенсії,

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу позивача період роботи в в ВАТ Племзавод «Більшовик» з 07 квітня 1980 року по 31 грудня 1998 року, та призначити пенсію за віком з часу звернення до відповідача, тобто з 30 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно відзиву на адміністративний позов, наданого Відповідачем до суду, рішенням Відповідача відмовлено в призначенні Позивачу пенсії за віком, так як на момент звернення Позивач не мала необхідного страхового стажу 26 років. До страхового стажу позивача управлінням не враховано періоди роботи з 07.04.1980 по 31.12.1998 у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію Держплемзаводу «Більшовик» у ВАТ «Племінний завод «Більшовик», печатка не відповідає назві підприємства при його реорганізації, тобто є неналежною, та завірення здійснено в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993.

Таким чином, Відповідач просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст. 43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

30 серпня 2019 року Позивач звернулася до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 495 про призначення пенсії за віком.

Рішенням № 215 від 06.09.2019 року Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Рішення вмотивовано тим, що до страхового стажу позивача управлінням не зараховано періоди роботи з 07.04.1980 по 31.12.1998 у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію Держплемзаводу «Більшовик» у ВАТ «Племінний завод «Більшовик», що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають жінки, які народилисьз 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року у віці 59 років за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону України №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон України №1788) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку №637).

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку зараховуються до страхового стажу особи на підставі інформації, що міститься в трудовій книжці особи. При цьому, надання особою додаткових документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, для зарахування певного періоду роботи до страхового стажу необхідне лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В спірний період роботи ОСОБА_1 працювала в держплемзаводі «Большовик», порядок ведення трудових книжок працівників був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, відпрацювавших понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Порядок заповлення трудових книжок врегульований розділом 2 Інструкції № 162.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції №162, заповнення трудових книжок і вкладишів до них здійснюється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.2.2 Інструкції №162).

Пунктом 2.3. Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи здійснюються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення.

Крім того, п. 2.13. Інструкції №162, яка визначає порядок внесення в трудову книжку відомостей про роботу, передбачено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, здійснюються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розпису.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Водночас, згідно з п. 2.14. Інструкції №162, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване в таке-то", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до п. 2.25. Інструкції №162, записи про причини звільнення повинні здійснюватися в трудовій книжці в точній відповідності з формулюваннями чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення в трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер. При цьому, днем звільнення вважається останній день роботи (п. 2.26 Інструкції №162).

Натомість, при переведенні з одного підприємства в інше за розпорядженням вищестоящих органів, за погодженням між керівниками підприємств або за рішенням відповідних партійних і союзних органів, а також профспілкових і комсомольських організацій в графі 3 записується посилання на погодження або рішення цих органів і організацій (п. 2.27 Інструкції №162).

Аналогічні норми закріплені також і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Пунктом 13 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою. При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні до її страхового стажу, зазначеного у трудовій книжці періоду роботи з 07.04.1980 року по 31.12.1998 року, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці відсутня інформація про реорганізацію Держплемзаводу «Більшовик» у ВАТ «Племінний завод «Більшовик».

Судом було досліджено наявну в матеріалах адміністративної справи копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

В трудовій книжці позивача міститься запис № 4 від 07.04.1980 про прийняття на роботу Держплемзавод «Більшовик» на посаду бухгалтера. Вказаний запис був внесений на підставі наказу №69 від 10.04.1980 року.

Далі за № 5 значиться запис від 12.02.1998 року про переведення позивача в ВАТ «Племенний завод «Більшовик» бухгалтером. Вказаний запис був внесений на підставі наказу Донецького регіонального відділення фонду держмайна № 259 від 12.02.1998 року.

Крім того, в трудовій книжці позивача міститься запис №7 від 26.07.2007 про звільнення позивача за згодою сторін. Вказаний запис засвідчений підписом голови правління ВАТ «Племінний завод «Більшовик» та скріплений відповідної печаткою. В якості документа, на підставі якого здійснений цей запис вказано наказ від 26.07.2007 року № 118-к.

Вищезазначені записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст. Записи виконані акуратно кульковою ручкою, розміщені послідовно по хронології, а також завірені підписом керівника підприємства та печаткою підприємства, що відповідає п. 2.3. Інструкції № 162.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що записи за №№4-5 про періоди роботи позивача в Держплемзаводі «Більшовик» не потребують обов`язкового підтвердження трудового стажу додатковими документами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці позивача, засвідчено підписами уповноваженої особи та місить відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказаний період. При цьому неналежний порядок заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивач її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Більш того, у трудовій книжці вказано, що документом на підставі, якого позивача було переведено до ВАТ «Племінний завод «Більшовик» є наказ Донецького регіонального відділення фонду держмайна № 259 від 12.02.1998 року.

В матеріалах справи міститься копія вказаного наказу Донецького регіонального відділення фонду держмайна № 259 від 12.02.1998 року про перетворення ДПЗ «Більшовик» у ВАТ, що на думку суду спростовує твердження відповідача про відсутність у трудовій книжці інформації про реорганізацію установи.

Крім того, суд зазначає, що відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період її роботи до реорганізації підприємства. Натомість період роботи позивача з 01.01.1999 року у вже реорганізованому підприємстві зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 , не дивлячись на те, що, на переконання відповідача, у трудовій книжці відсутня інформація про реорганізацію підприємства, що свідчить на користь висновку про упередженість відповідача при вирішенні питання щодо обчислення страхового ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до її страхового стажу, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні позивачу періоду роботи з 07.04.1980 року по 31.12.1998 року до її страхового стажу.

Отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування рішення Відповідача № 215 від 06.09.2019 року.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме: визнання дій відповідача в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи в ВАТ Племзавод «Більшовик» з 07 квітня 1980 року по 31 грудня 1998 року незаконними, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. Правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - рішення № 215 від 06.09.2019 року. Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є скасування рішення Відповідача № 215 від 06.09.2019 року.

Позовні вимоги щодо зобов`язання Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити Позивачу пенсію за віком з 30.08.2019 року не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії або про відмову у призначенні пенсії, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Відповідача повторно розглянути заяву Позивача про призначення пенсії за віком 495 від 30.08.2019 року, з урахуванням висновків суду.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь Позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька обл., Ясинуватський р-н, смт. Очеретине, м-н Гідростроітелів, б. 12, ) про визнання незаконними дій, скасування рішення № 215 від 06.09.2019 року, зобов`язання зарахувати до загального стажу роботи період роботи та призначити пенсію з 30 серпня 2019 року - задовольнити частково.

Скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 215 від 06.09.2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.04.1980 року по 31.12.1998 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 495 від 30.08.2019 року про призначення пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський