Справа № 320/496/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Київ № 320/496/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.09.2018 року № Ф-5642/10-36-52-03 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 7864,17 грн.;

- вимогу від 06.12.2018 року № Ф-152922-54 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 19121,82 грн.;

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 02.10.2018 року № про накладення на позивача штрафу у розмірі 1312,36 грн. та пені у розмірі 6084,12 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно виніс оскаржувані вимоги та рішення, оскільки позивач звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, оскільки перебував на обліку в органі доходів і зборів у м. Луганськ, який розташований на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 відкрито провадження у справі, призначено здійснення розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27.03.2019.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 12.03.2019 б/н, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування доводів заперечень на позов відповідач зазначив, що відповідно до вимог Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон України № 2464-VI) платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний соціальний внесок. При цьому, у зв`язку із наявністю у позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску, до позивача відповідачем застосовано штраф у розмірі 10 % та 20 % своєчасно несплачених сум та нарахована пеня з розрахунку 0,1 відсотка сум недоплати за кожний день прострочення платежу та прийнято рішення від 02.10.2018 року № , а також на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI прийняті вимоги від 10.09.2018 року № Ф-5642/10-36-52-03 та від 06.12.2018 року № Ф-152922-54.

У подальшому судом на підставі статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено перерву в судовому засіданні до 17.04.2019.

У судове засідання 17.04.2019 представники сторін не з`явились. Позивач та відповідач були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового розгляду даної справи, що підтверджується даними наявної у матеріалах справи розписки від 27.03.2019 та поштового конверту.

Від представника позивача до суду надійшла заява від 27.03.2019 про здійснення судового розгляду даної справи без участі позивача та його представника.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , з 29.05.2001 року по 20.01.2016 року була зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебувала на обліку як платник податків в ДПI в Артемівськрму районі м. Луганськ ГУ ДФС у Луганській області.

З 21.03.2016 року позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебувала на обліку як платник податків в Броварській ОДПI ГУ ДФС у Київській області.

10.09.2018 року ГУ ДФС у Київській області було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5642/10-36-52-03 відповідно до якої позивач відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» станом на 10.09.2018 року має заборгованість зі сплати недоїмки у розмірі 7864,17 грн.

02.10.2018 року ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення № про накладення на позивача штрафу у розмірі 1312,36 грн. та пені у розмірі 6084,12 грн. на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

06.12.2018 року ГУ ДФС у Київській області було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-152922-54 відповідно до якої позивач відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» станом на 30.11.2018 року має заборгованість зі сплати недоїмки у розмірі 19121,82 грн..

Відповідно до облікових карток з єдиного внеску за 2016-2019 рік станом на 31.12.2016 року за позивачем рахується недоїмка у розмірі 7864,17 грн. Заборгованість за період з 2016 по 2019 рік відсутня.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 2 цього Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Стаття 4 Закону № 2464-VI визначає перелік суб`єктів, які відносяться до платників єдиного внеску.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 ч 8 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VI регламентує заходи впливу та стягнення, ч. 1 якої передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції.

Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Підпунктом 8 п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підп. «б» розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 94 такого змісту: «Платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому ПК України для списання безнадійного податкового боргу».

Згідно з п. 2 Закону України від 02 березня 2015 року № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці», п. 93 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважати п. 94.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Місто Луганськ, де позивач перебував на обліку, входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Відповідно до облікових карток з єдиного внеску за 2016-2019 рік станом на 31.12.2016 року за позивачем рахується недоїмка у розмірі 7864,17 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до 07.02.2018 року (до моменту закінчення антитерористичної операції).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховано, що набрало законної сили рішення Верховного Суду від 30 березня 2018 року у зразковій справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18) за позовом Обласної комунальної установи «Луганський центр підтримки молодіжних ініціатив та соціальних досліджень» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про скасування рішення. Дане рішення було переглянуто Великою Палатою Верховного суду та 06.11.2018 прийнято постанову, якою вказане рішення залишено без змін.

У своєму рішенні від 30 березня 2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в контексті цієї зразкової адміністративної справи ознаками типових є предмет позову, а саме рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), а також перебування позивачів як платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, що обумовлює звільнення від застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску відповідно до пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI на період проведення антитерористичної операції.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.09.2018 року № Ф-5642/10-36-52-03 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 7864,17 грн та від 06.12.2018 року № Ф-152922-54 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 19121,82 грн., а також рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 02.10.2018 року № про накладення на позивача штрафу у розмірі 1312,36 грн. та пені у розмірі 6084,12 грн.є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. по сплаті судового збору, понесені позивачем, що підтверджується даними наявної у матеріалах справи квитанції від 21.01.2019 № 0.0.124602806.1, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 2, 5-10,20, 22, 25,72-76, 90, 132, 134, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.09.2018 року № Ф-5642/10-36-52-03 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 7864,17 грн.

3. Визнати протиправною. та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 06.12.2018 року № Ф-152922-54 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 19421,82 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області від 02.10.2018 року № про накладення на позивача штрафу у розмірі 1312,36 гривень та пені у розмірі 6084,12 гривень.

5. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, будинок 5-А, ) суму судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.