Справа № 300/1056/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2019 р. справа № 300/1056/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо зменшення при перерахунку пенсії до 70 відсотків суми грошового забезпечення, із якої обчислено пенсію, та зобов`язання здійснити з 01.01.2018 перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) 16.05.2019 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду) про визнання дій протиправними щодо зменшення при перерахунку пенсії до 70 відсотків суми грошового забезпечення, із якої обчислено пенсію, та зобов`язання здійснити з 01.01.2018 перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідачем протиправно, із помилковим застосуванням частини 2 статті 13 та статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", проведено перерахунок пенсії за вислугу років, зменшивши розмір процентної складової грошового забезпечення із 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, наслідком чого стало невірне визначення розміру пенсії позивачу. ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача неправомірними, вчиненими всупереч нормам чинного законодавства, які грубо порушують його право на пенсійне забезпечення в належному розмірі. На переконання позивача для перерахунку пенсії мають застосовуватись норми закону, що визначають її розмір у відсотках відповідних сум грошового забезпечення, які діяли саме на момент первинного призначення пенсії, а розмір уже призначеної пенсії в процентному співвідношенні внаслідок чергових перерахунків не може бути зменшений навіть при зміні діючого законодавства, з огляду на незворотність дії нормативно-правових актів у часі.
Враховуючи вказане, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення при перерахунку розміру пенсії до 70 відсотків сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління ПФУ в області здійснити починаючи з 01.01.2018 перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90 відсотків відповідної суми грошового забезпечення, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву №8791/06 від 29.05.2019, який надійшов на адресу суду 03.06.2019 із відповідними письмовими доказами (а.с.25-29, 30-80). У відзиві представник Головного управління ПФУ в області зазначив, що згідно положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу 18.12.2004, розрахований відповідачем відповідно до вислуги років загальний розмір пенсії, обчислений за правилами статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", дійсно становив 90% відповідних сум грошового забезпечення, так як максимальне значення такої величини на той час могло дорівнювати 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Після первинного призначення і обчислення пенсії її розмір на основі відповідних змін до законодавства і вихідних даних неодноразово змінювався внаслідок періодичного перерахунку. Зокрема, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та Законів України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011, "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" від 27.03.2014, на момент проведення чергового перерахунку пенсії позивачу у 2018 році, максимальний розмір пенсії, обчислений згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", становив 70% відповідних сум грошового забезпечення. А тому, враховуючи наведені зміни у законі, відповідачем правомірно з 01.01.2018 здійснено перерахування пенсії позивачу в розмірі 70 відсотків сум грошового забезпечення. Зміни в законодавстві, на переконання відповідача, не призвели до зниження розміру пенсій, а навпаки до її збільшення, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення. Крім того, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача про перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення, підлягають залишенню без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування зазначеного, відповідач вказує, що перерахунок пенсії позивача проведений ще у березні 2018 року, однак ОСОБА_1 звернувся в суд лише у травні 2019 року. Відтак, вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
10.06.2019 позивач направив на адресу суду відповідь на відзив (а.с.87-89), в якому зазначив, що відповідач у відзиві на позовну заяву не виконав покладеного на нього обов`язку щодо спростування правомірності вимог позивача, а також тверджень про протиправність його бездіяльності (відмова вчинити дії) в питаннях, які стосуються обов`язку проведення перерахунку та виплати пенсії у відсотках від грошового забезпечення саме на час призначення пенсії.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в області, 03.06.2019, подав до суду клопотання від 29.05.2019 за №8793/06 (а.с.22-23) про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Верховного суду у зразковій справі Пз/9901/58/18 (провадження №240/5401/18).
Водночас, судом встановлено, що ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Пз/9901/58/18 (провадження №240/5401/18) від 10.01.2019 відкрито провадження у зразковій адміністративній справі за позовом "Особи" до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.
Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 позов "Особи" до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, задоволено.

Великою Палатою Верховного Суду своєю ухвалою від 13.03.2019 у справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18) відкрито апеляційне провадження №11-198заі19 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 у справі за позовом "Особа_3" до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

У зв`язку із вказаним, Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 05.06.2019 задоволено клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.05.2019 за №8793/06 та зупинено провадження в адміністративній справі, до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі, провадження в якій відкрито ухвалою Верховного Суду Пз/9901/58/18 (провадження №240/5401/18) від 10.01.2019 (а.с.82-84).

В результаті розгляду апеляційної скарги на рішення Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18), Великою Палатою Верховного Суду 16.10.2019 ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишено без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 - без змін.

З огляду на усунення обставин, які слугували підставою для зупинення провадження, ухвалою суду від 28.10.2019 провадження у адміністративній справі поновлено (а.с.93-94).

Частиною 10 статті 290 КАС України визначено, що у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає: 1) ознаки типових справ; 2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм; 3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 04.02.2019 по справі №240/5401/18 виокремив такі ознаки типової справи: а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ; б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач; в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 1 січня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704.

У своєму рішенні від 04.02.2019 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вказав, що це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом №2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №704 відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103.

Адміністративна справа №300/1056/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо зменшення при перерахунку пенсії до 70 відсотків суми грошового забезпечення, із якої обчислено пенсію, та зобов`язання здійснити з 01.01.2018 перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, - відповідає ознакам типової справи, визначених у рішенні суду, ухваленого за результатом розгляду Верховним Судом зразкової справи №240/5401/18 (Пз/9901/58/18).

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 КАС України).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст адміністративного позову, відзиву на позов та відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , як колишньому військовослужбовцю Збройних сил України, з 18 грудня 2004 року призначена та виплачується пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за №2262-XII від 09.04.1992, згідно пенсійного листа №178985 від 01.01.2005 та протоколу за пенсійною справою №ХД-17975 (Міноборони) від 01.12.2017 (а.с.13, 33).

Так, відповідно до Витягу із наказу Головнокомандувача повітряних сил Збройних Сил України від 25.11.2004 за №41 підполковника ОСОБА_1 , начальника служби безпеки польотів військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 за №1053/2001 (а.с.39).

Із Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2004 за №237 слідує, що підполковника ОСОБА_1 , начальника служби безпеки польотів військової частини НОМЕР_1 з 17.12.2004 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.40).

Позивач 21.12.2004 звернувся до Івано-Франківського міського військового комісаріату із заявою про призначення пенсії (а.с.37).

Як свідчить зміст Розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію ОСОБА_1 , копія якого міститься в матеріалах справи як складова пенсійної справи, вислуга років останнього становила 44 роки 5 місяців і 1 день (а.с.38).

Згідно розрахунку на пенсію за вислугу років, пенсія позивача обчислена у тому ж самому значенні 90% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.34).

За даними протоколу по пенсійній справі ОСОБА_1 за №ХД-17975 (Міноборони) від 01.12.2017, грошове забезпечення для обчислення пенсії становило: посадовий оклад 1 190,00 гривень, оклад за військове звання 130,00 гривень, процентна надбавка за вислугу років 40% 528,00 гривень, надбавка за умови режимних обмежень (10%) 119,00 гривень, надбавка за кваліфікацію військовослужбовця (12%) 142,80 гривень, надбавка за особливі умови служби наземних авіаційних спеціалістів за безпеку польотів (35%) 416,50 гривень, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 924,00 гривень, та премія (10%) 119,00 гривень (а.с.13).

На підставі поданих документів, позивачу згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за №2262-XII від 09.04.1992, в редакції станом на грудень 2004 року, призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, так як загальна вислуга років ОСОБА_1 на день призначення пенсії була такою (понад 44 роки), обсяг якої надавав можливість обчислити відсотковий розмір забезпечення в значенні 90%.

В подальшому, Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі по тексту також Постанова №103).

Керуючись Постановою №103, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.03.2018 видано довідку за №ХД17975 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, за змістом якої посадовий оклад позивача становить 5 920,00 гривень, оклад за військовим званням (підполковник) 1 410,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% 3 665,00 гривень (а.с.75).

Головним управлінням ПФУ в області на підставі вказаної нової довідки про розмір грошового забезпечення, з 01.04.2018 проведено ОСОБА_1 відповідний перерахунок пенсії, підтвердженням чого є розпорядження про її перерахунок від 28.03.2018 (а.с.76). При цьому, відповідач застосував новий максимальний розмір грошового забезпечення 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції станом на момент здійснення перерахунку, та відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" від 27.03.2014 за №1166-7 (надалі по тексту також Закон №1166-7).

Позивач, не погоджуючись із застосованим обмеженням щодо максимального розміру пенсії, в результаті проведеного у квітні 2018 року перерахунку, і вважаючи вказані дії відповідача протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина 1 статті 46 Конституції України).

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2011-XII) визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Досліджуючи доводи позивача про протиправність дій відповідача за наслідками проведення у квітні 2018 року перерахунку пенсії, суд виходить із наступного.

Згідно частини 4 статті 63 Закону №2262-XII (в редакції чинній на момент перерахунку пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, здійсненої на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Як уже зазначалось вище судом, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

За змістом пункту 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за №393" (надалі по тексту також Порядок №45), яка набрала чинності 20.02.2008.

Пунктами 1, 2 та 3 Порядку №45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (надалі по тексту також головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (надалі по тексту також списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (надалі по тексту також державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (надалі по тексту також уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (надалі по тексту також довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Отже, згідно з даними нормами, підставою для перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до зазначеного Закону в першу чергу є прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та подання органами, передбаченими цим Порядком, відповідних повідомлень до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів адміністративної справи, відповідачем у квітні 2018 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом 05.03.2018 за №ХД17975, та на підставі Постанови №103 проведено позивачу перерахунок пенсії (а.с.75, 76).

При проведенні такого перерахунку пенсії відповідачем застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення 70% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому правомірність своїх дій Головне управління ПФУ в області обґрунтовує необхідністю застосування основного розміру пенсії у відсотках від грошового забезпечення, встановленого законодавством на момент проведення чергового перерахунку пенсії, що в даному випадку становить 70% сум грошового забезпечення, як це передбачено частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції станом на 01.04.2018.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача і відповідно обґрунтуванням правомірності своїх дій, виходячи з наступного.

Згідно пункту "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) право на пенсію за вислугою років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Відповідно до вимог пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 вказаної статті Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) встановлено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Загальний стаж вислуги (понад 44 роки) став фактичною підставою для обчислення позивачу пенсії в значенні 90% сум грошового забезпечення.

Надалі, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

В подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII, який набрав чинності 19.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (на підставі якої позивачеві в квітні 2018 року обраховано спірний розмір пенсії), згідно яких цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).

Таким чином, з 19.04.2014 положення частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд вважає, що при перерахунку пенсії особам, які проходили службу в Збройних Силах України має застосовуватись норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, діючої на момент призначення пенсії. Внесені законами зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а потім 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Більше того, положення Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII про зменшення граничного розміру грошового забезпечення до 70% не містить будь-яких положень, якими б врегульовано питання перерахунку пенсії, призначених і обчислених до 19.04.2014. При цьому, пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, містить умови наступного змісту обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленій у зразковій справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18).

Пунктами 31, 33 і 39 даної постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 сформовано наступний правовий висновок, зокрема, застосування максимального розміру пенсії в значенні, яке не перевищує 70% відповідних сум грошового забезпечення, до перерахунку пенсії органом пенсійного фонду є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду підтримує висновок про те, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд вирішує цей спір у межах наявного правового регулювання, яке не містить положень щодо перегляду (зміни) при перерахунку пенсій її відсоткового значення від розміру грошового забезпечення, а доводи апелянта не ґрунтуються на нормах законодавства, яким врегульовано підстави, порядок, умови та розмір перерахунку пенсій військовослужбовців.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ПФУ в області при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Постанови №103 протиправно зменшено розмір процентної складової грошового забезпечення із 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, згідно зазначених рішень Конституційного Суду України, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, останні не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Стосовно доводів відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення, у зв`язку з пропущенням позивачем шестимісячного строку звернення до суду, суд відзначає слідуюче.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У випадку, який досліджується судом Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" врегульовує відповідний перерахунок пенсії колишнім військовослужбовцям Збройних сил України саме з 01.01.2018.

Позивач в адміністративному позові просить зобов`язати Управління ПФУ в області здійснити перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90 відсотків відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018, так як того вимагає пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". При цьому, позивач вимагає застосування саме редакції статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка діяла на момент призначення позивачу пенсії.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що спірний перерахунок проведений з 1 квітня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Відповідач вчинив дії і провів оскаржуваний перерахунок на підставі розпорядження від 28 березня 2018 року (а.с.76).

На підтвердження доводів про обізнаність позивача щодо зменшення розміру відсоткової складової своєї пенсії саме з 1 квітня 2018 року, після проведення перерахунку (28.03.2018), орган пенсійного фонду не навів будь-яких обґрунтувань та не надав жодних доказів на підтвердження даної обставини.

Відтак, у суду відсутні достатні і досвідні дані про не дотримання ОСОБА_1 строків звернення до адміністративного суду за позовом, вимоги якого вирішуються у даній справі.

Відновлення порушеного права позивача з врахуванням 90% суми грошового забезпечення, на переконання суду, повинно здійснюватися відповідно до вимог Постанови №103 з 01.01.2018, а доводи відповідача стосовно залишення без розгляду позовних вимог позивача, є безпідставними.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону України, в тій редакції, які були чинні на момент врегулювання спірних відносин, у зв`язку з дією яких ОСОБА_1 набув право на пенсію за вислугу років саме у розмірі 90% суми грошового забезпечення.

Стосовно посилання позивача на частину 2 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на підставі якої заявлено позовну вимогу про зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90 відсотків відповідної суми грошового забезпечення, з 01.01.2018 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд відмічає слідуюче.

Частиною 2 статті 55 Закону №2262-ХІІ визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини органу Пенсійного фонду.

В даному ж випадку, суми пенсії позивачу фактично не були нараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а тому, приписи статті 55 Закону №2262-ХІІ не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На виконання даного рішення суду орган пенсійного фонду повинен добровільно (самостійно) виконати положення частини 2 статті 55 Закону №2262-ХІІ в частині перерахунку і виплати недоотриманої із 01.01.2018 пенсії як різниці між значеннями 70% і 90% відповідних сум грошового забезпечення із одночасним обов`язковим нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В іншому випадку, такі протиправні дії суб`єкта владних повноважень будуть підставою для судового захисту.

Серед іншого, позивач просить зобов`язати відповідача подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду протягом місяця, з дня набрання законної сили, звіт про виконання судового рішення.

З даного приводу суд вказує, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано, зокрема, статтею 382 КАС України. Так, згідно з частинами 1 та 2 цієї статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту вищенаведених положень КАС України слідує, що суд наділений повноваженням встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним повноваженням суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для встановлення судового контролю за виконанням даного рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду, так як судом не встановлено обставин відмови зі сторони відповідача у добровільному виконанні судового рішення, чи зволікання у його виконанні, після набрання ним законної сили, а отже заявлена вимога (клопотання) ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення суду, не підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.

Згідно вимог абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що, за існуючих обставин, основною умовою для стягнення судових витрат з іншої сторони на користь особи, є понесення таких витрат особою.

Суд не стягує з відповідачів витрати по сплаті судового збору так як останні позивачем фактично не понесені.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись частиною 2 статті 9, статтями 241-246, 382, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку і обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 1 січня 2018 року у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.