Справа № 640/5215/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5215/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Бараненка І.І.

за участю секретаря Лисенко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян ( релігійної організації, профспілки) "ДЕЛІШЕС ФУД РІТЕЙЛ" Всеукраїнської громадської організації "Народна академія творчості інвалідів" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) "Делішес Фуд Рітейл" Всеукраїнської громадської організації "Народна академія творчості інвалідів" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № від 17.01.2019 року, щодо зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за вересень 2018 року у розмірі 9797782,00 грн, та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 2449445,50 грн; № від 17.01.2019 року, щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2018 року у розмірі 1959206,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у період з 21.11.2018 року по 04.12.2018 року посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) "Делішес Фуд Рітейл" Всеукраїнської громадської організації "Народна академія творчості інвалідів" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2019 року з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року, за наслідком якої складено акт №1213/26-15-14-04-01/409 від 11.12.2018 року, в якому встановлено порушення позивачем п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за вересень 2018 року на 9797782 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2018 року на 1959206 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.01.2019 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 9797782,00 грн, у тому числі 5136659,00 грн та нараховано штрафні санкції у розмірі 2449445,50 грн; №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1959206 грн.

Позивач не погоджуючись із висновками податкового органу щодо порушення позивачем норм податкового законодавства, нереальності господарських операцій з контрагентами та прийняття на підставі цих висновків рішенням, вважаючи їх протиправними, такими, що порушують його права, свободи та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать обставини справи, засновником Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) "Делішес Фуд Рітейл" Всеукраїнської громадської організації "Народна академія творчості інвалідів" є Всеукраїнська громадська організація "Народна академія творчості інвалідів".

В липні 2018 року на Підприємстві за основним місцем роботи працювало 4 працівники в тому числі 3 осіб з інвалідністю (що становить 75%), в серпні 2018 року за основним місцем роботи працювало 9 працівники в тому числі 8 осіб з інвалідністю (що становить 89%) та в вересні 2018 року за основним місцем роботи працювало 14 працівники в тому числі 13 осіб з інвалідністю (що становить 93%).

Між позивачем та ТОВ "IPC СІСТЕМ" було укладено договір оренди №01/08/18 від 01.08.2018 року, відповідно до якого позивач орендує виробничі та складські приміщення загальною площею 146,00 м.кв., за адресою Волинська область , Луцький район, село Тарасове , вул. Жовтнева 2а.

Також, позивачем та ТОВ "АКТИВ-ЗАХІД" було укладено договір оренди № 09-ОР від 01.08.2018 року за умовами якого позивач орендує нерухоме майно: частину приміщення по вул. Д.Галицького , 16, смт. Торчин. Луцького району Волинської області, площею 100 кв.м.

Згідно умов Договору суборенди від 01.10.2018 року укладеним між позивачем та ТОВ "Альянс-112", позивачем орендовано приміщення, розташоване за адресою: Волинська область, м. Рожище, вул. Мазепи, 2.

Крім цього, позивачем та ТОВ "БІ-3С" було укладено договір оренди виробничого обладнання № 03-09 від 03.09.2018 року, згідно якого позивач отримав в користування обладнання для виготовлення цукрового сиропу та для виробництва джемів.

Також позивачем укладено з ТОВ "БВС-НЬОРДС" договір суборенди від 03.09.2018 року за умовами якого було орендоване приміщення площею 119,5 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 102 (літ. Б).

Згідно висновків контролюючого органу викладених в акті перевірки, причиною виникнення від`ємного значення з ПДВ є придбання винограду столового, нектарину, моркви, полуниці, цукру білого, преформи, виробництво сиропу цукрового, джемів, придбання одягу та взуття, що було у використанні, ремонт одягу та взуття, що було у використанні, продаж якого звільнена від оподаткування відповідно до п. 197.6 ст. 197 Податкового кодексу України.

Разом із тим, аналізуючи зміст акту перевірки, судом першої інстанції вірно враховано, що контролюючим не було виявлено жодних порушень в правильності декларування Підприємством податкового кредиту у розмірі 2126948,00 грн за серпень 2018 року та у розмірі 11756988,00 грн за вересень 2018 року, по отриманих від контрагентів податковим накладним, що підтверджується самим Актом перевірки (п.3.2 - п.3.15 Акту перевірки)

Позивачем, на підтвердження виготовлення товару та його подальшої реалізації до суду було надано замовлення покупця, видаткові накладні, договори купівлі-продажу, договори поставки (т.2 а.с.1-198, т.3 а.с.1-225, т.4 а.с.1-207, т.5-7).

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку є належним доказом здійснення позивачем господарської діяльності та є підставою для відображення сум за укладеними угодами в податковому обліку.

Крім того, згідно п. 197.6 ст. 197 Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування операції з постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи без передачі права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями, які засновані громадськими організаціями інвалідів, де кількість інвалідів, які мають у таких організаціях основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менш як 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менш як 25 відсотків суми загальних витрат з оплати праці, що належать до складу витрат згідно з правилами оподаткування податком на прибуток підприємств.

Зважаючи на те, що засновником позивача є Всеукраїнська громадська організація "Народна академія творчості інвалідів", працівниками підприємства є особи з інвалідністю, суд першої інстанції вірно зазначив, що всі виготовленні та реалізовані Підприємством товари та послуги в серпні, вересні 2018 року, були звільнені від оподаткування на підставі п. 197.6 ст. 197 Податкового кодексу України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було надано оцінку доводам контролюючого органу, які також викладені в апеляційній скарзі про заниження суми податкового зобов`язання з ПДВ за серпень та вересень 2018 року та завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ, завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, обґрунтовані відсутністю у позивача сировини, виробничих потужностей, складських приміщень, матеріалів, готової продукції із посиланням на акти від 28.11.2018 року №1830/26-15-14-04-01 та від 03.12.2018 року №1844/26-15-14-04-01.

Так, у зв`язку з тим, що у період з 21.11.2018 року по 11.12.2018 року лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників, що здійснюють перевірку від позивача до контролюючого органу не надходив, працівниками відповідача було здійснено виїзд за адресами позивача та складені акти від 28.11.2018 року №1830/26-15-14-04-01 та від 03.12.2018 року №1844/26-15-14-04-01

Відповідно до пункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган під час проведення перевірки має право вимагати від платників податків проведення інвентаризації, щодо тих товарів/матеріалів, які пов`язані з предметом перевірки і таку інвентаризацію має право проводити підприємець або його працівники, проте не контролюючий орган. У такому випадку фізична особа-підприємець при проведенні інвентаризації основних засобів, ТМЦ, коштів, зняття залишків ТМЦ, готівки, може використовувати зразки форм первинних документів, які передбачені для використання юридичними особами.

В свою чергу, правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, (далі - Положення №879) пунктом 5 розділу І якого встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

Пунктом 7 розділу І Положення №879 встановлено випадки обов`язкового проведення інвентаризації, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Разом із тим, директором було отримано саме листа податкового органу від 27.11.2018 року № 106523/10/26-15-14-04-01-12, а не належним чином оформлену вимогу на проведення інвентаризації.

Відповідно до п. 1 розділу II Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом від 02.09.2014 року № 879 Міністерства фінансів України, для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 28.11.2018 року на підприємстві, на виконання вимоги Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом від 02.09.2014 року № 879 Міністерства фінансів України, була створена інвентаризаційна комісія.

При цьому, як вірно зазначив Окружний адміністративний суд міста Києва, жодним нормативно правовим актом не передбачено, що Підприємство повинно направляти лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників. В даному випадку, податковим органом самостійно визначено коли повинна розпочатися інвентаризація, але проігноровано початок такої інвентаризації, посилаючись на не отримання листа (повідомлення).

В той же час, надані позивачем документи є належними доказами виконання контрагентом умов договорів, оскільки, враховуючи вимоги ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Вказані документи свідчать про реальність здійснених господарських операцій, рух активів та зміну стану зобов`язань суб`єкта господарювання.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання контролюючого органу на акти від 28.11.2018 року №1829/26-15-14-04-01 та від 03.12.2018 року № 1844/26-15-14-04-01, оскільки вони не спростовують надані позивачем первинні документи про виготовлення продукції та її реалізацію.

Наведене спростовує висновки контролюючого органу про завищення позивачем заявленої суму бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника за вересень 2018 року на 9797782,00 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2018 року на 1959206,00 грн, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.01.2019 року №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували зазначені висновки суду першої інстанції.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2019 року.