Справа № 200/10427/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р. Справа№200/10427/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання провести призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до тексту позовної заяви, позивач просить суд: визнати рішення Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №6573 від 04.12.2018 щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці незаконним та скасувати; зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування пенсії з дня звернення (19.11.2018) до ПФУ виходячи з розміру 80% середньої заробітної плати шахтаря з дати звернення на призначення пенсії, але не менше як три прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, зарахувавши не враховані періоди роботи в т.ч. період навчання, проходження військової служби, а також період роботи з 27.04.1998 по 01.01.2000 згідно записів трудової книжки та в подальшому здійснювати виплату належної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.11.2018 звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії. Рішенням від 04.12.2018 відповідач відмовив у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу роботи. На думку позивача, УПФ протиправно не зарахувало до страхового стажу періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати, період перебування у страйку, а також період навчання та проходження військової служби, період роботи на ДВАТ «Шахта Трудівська» згідно записам в трудовій книжці. Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, оскільки воно прийнято із порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права, позивач звернувся до суду за оскарженням порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з із позовом відмовлено. Запропоновано надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у порядку ст. 262 КАС України.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив, у якому зазначено, що суть спірних правовідносин в даному випадку полягає у визначенні правомірності неврахування періоду навчання з 01.09.1993 по 07.06.1995, проходження військової служби з 27.06.1996 по 25.12.1997 та роботи на ДВАТ «Шахта Трудівська» з 27.04.1998 по 01.01,2000 при призначенні пенсії за віком згідно пункту 3 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнятого №1058-ГУ від 09.07.2003 (далі - Закон України №1058).

При розгляді документів, наданих Позивачем до заяви про призначення пенсії за віком згідно пункту 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», управлінням було встановлено, що період роботи з 27.04.1998 до 01.01.2000 не підтверджено довідками про особливий характер роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, період роботи Позивача з 27.04.1998 до 01.01.2000 у ДВАТ «Шахта Трудівська» не може бути зарахованим для призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 3 ст.114 ЗУ №1058.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження служби в армії, відповідачем зазначено.

Час проходження строкової військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В інших випадках, відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України`Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу.

Оскільки умови призову Позивача на строкову військову службу не відповідають Закону України «Про оборону України», період проходження військової служби Позивача з 27.06.1996 по 25.12.1997 було зараховано до страхового стажу згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Стосовно зарахування до пільгового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періоду навчання Позивача з 01.09.1993 по 07.06.1995 у професійно-технічному училищі №93 по професії «Електрослюсар черговий і по ремонту обладнання».

Підпунктом «д» пункту 1 статті 56 Закону України 1788 передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Приписами ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено зарахування періоду навчання у професійно-технічному навчальному закладі до трудового стажу, що дає право на пільги, у разі працевлаштування на роботу за набутою професією, якщо перерва між навчанням та працевлаштуванням не перевищує трьох місяців.

Позивач після закінчення навчання у ПТУ №93 влаштувався на роботу до ДВАТ «Шахта Трудівська» за професією електрослюсар черговий і по ремонту обладнання на поверхні, як виходить із записів у трудовій книжці. Робота на поверхні не дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. З ст.114 ЗУ №1058. Відповідно період навчання Позивача в ПТУ №93 було враховано до загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з позовною заявою позивач надано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування заявленого клопотання Позивач зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії отримав лише у березні 2019 року, при цьому навів причини які стали на заваді своєчасного отримання оскаржуваного рішення суб`єкту владних повноважень.

Ухвалою від 16.09.2019 вирішення питання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом залишено відкритим, від відповідача витребувано докази направлення позивачу спірного рішення та інформацію щодо повторного звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

На виконання вищезазначеного процесуального документу, відповідачем надано копію супровідного листа про направлення спірного рішення позивачу від 14.01.2019 за вих. №338/06, тобто через місяць і 10 днів після прийняття, повідомлення про вручення цього документу позивачу суду не надано.

Частинами 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про поважність підстав пропущення строку звернення до суду та наявність підстав для поновлення такого строку.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 19.11.2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, до заяви позивачем надано наступні документи: копія паспорту, копія довідки РНОКПП, трудової книжки, військового квитка, довідка про особливий характер праці від 16.11.2018 за № 373, копія диплому, довідка від 13.07.2015 за № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням від 04.12.2018 року №6573 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відмова у спірному рішенні мотивована тим, що позивач не має необхідної кількості стажу для призначення пенсії згідно п. 3 ст.114 Закону України Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно наданим документам та даним в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (ф.ОК-5) ОСОБА_1 має 23 роки 6 місяців 15 днів страхового стажу, із них 18 років 5 місяців 1 день стажу роботи на підземних роботах.

Так у рішенні визначено, що періоди роботи з 26.07.2014 по 09.08.2014, з 09.03.2016 по 13.03.2016, з 27.05.2016 по 29.05.2016, з 08.06.2016 по 15.06.2016, 15.03.2017, з 22.05.2017 по 24.05.2017, з 16.08.2018 по 19.08.2018 не зараховані до пільгового стажу роботи, оскільки заявник у цей період знаходився у відпустці без збереження заробітної платні.

Період з 01.04.2015 по 02.04.2015 не зарахований до підземного стажу роботи, оскільки ОСОБА_1 брав участь у страйку.

Періоди роботи з 24.04.2012 по 25.07.2014, з 10.08.2014 по 31.03.2015, з 03.04.2015 по 08.03.2016, з 14.03.2016 по 26.05.2016, з 30.05.2016 по 07.06.2016, з 16.06.2016 по 14.03.2017, з 16.03.2017 по 21.05.2017, з 25.05.2017 по 15.08.2018, з 20.08.2018 по 31.10.2018 в якості прохідника підземного у ДПШахта ім.М.С.Сургая, зараховані до пільгового стажу роботи згідно пільгової довідки № 373 від 16.11.2018.

Період роботи з 01.01.2000 по 02.01.2012 в якості прохідника на ДВАТ Шахта Трудівська зарахований до пільгового стажу роботи згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно наданим документам та даним в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (ф.Ок-5), за підрахунком відповідача, ОСОБА_1 має 23 роки 6 місяців 15 днів страхового стажу, із них 18 років 5 місяців 1 день стажу роботи на підземних роботах.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 за № 3721-XII, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком (пункт 1 частина перша статті 9 Закону № 1058-IV).

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58).

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Крім того, зазначеним правовим нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1058-IV, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній або у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

При цьому, згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідним є: 1) наявність трудового стажу не менше 25 років, а для працівників провідних професій - 20 років; 2) віднесення професії до списку робіт і професій затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 списку робіт і професій, що дають право на призначення пенсії, а також до списку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162; 3) безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин.

Згідно списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 та списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що чинні на період роботи та навчання позивача з 01.09.1993 по 07.06.1995, з 14.06.1995 по 17.06.1996, вбачається, що професія електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування відноситься до професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Так, відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Разом з тим, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано положеннями Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), в редакції, чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника (пункт 1.1 розділу 1 Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналізуючи положення норм чинного законодавства, яке регулює порядок призначення пенсії в системі загальнообов`язкового державного страхування, суд приходить до висновку, що відмовляючи особі в призначенні пенсії, територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

При цьому, завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні від 04.12.2018 № 6573 зазначено, що підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу є відсутність необхідної кількості стажу, який дає право на достроковий вихід на пенсію.

При цьому рішення не містить зазначення усіх періодів роботи позивача, які не включено до пільгового стажу за Списком № 1, конкретних підстав для не включення таких періодів, не зазначено, яких саме документів в підтвердження пільгового стажу не надано позивачем, що свідчить про недотримання відповідачем принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачеві неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи не включено до пільгового стажу та з яких підстав.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Суб`єктом владних повноважень в оскарженому рішенні періоди роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу, не зазначені. Підстави не зарахування до пільгового стажу відповідних періодів роботи позивача - в рішенні не наведені. Наявність та/або відсутність щодо позивача необхідних умов для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах в частині таких періодів - відповідачем не встановлювалася і не досліджувалася.

Щодо неврахування до пільгового стажу періоду знаходження позивача в безкоштовній відпустці за період з 26.07.2014 по 09.08.2014, з 09.03.2016 по 13.03.2016, з 27.05.2016 по 29.05.2016, з 08.06.2016 по 15.06.2016, 15.03.2017, з 22.05.2017 по 24.05.2017, з 16.08.2018 по 19.08.2018, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року N 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати за періоди з 26.07.2014 по 09.08.2014, з 09.03.2016 по 13.03.2016, з 27.05.2016 по 29.05.2016, з 08.06.2016 по 15.06.2016, 15.03.2017, з 22.05.2017 по 24.05.2017, з 16.08.2018 по 19.08.2018.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що управлінням не зараховано до пільгового стажу зазначені періоди, у зв`язку із перебуванням позивача у відпустках без збереження заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустці без збереження заробітної плати із виробничою необхідністю.

Разом із тим, як встановлено судом, зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 26.07.2014 по 09.08.2014, з 09.03.2016 по 13.03.2016, з 27.05.2016 по 29.05.2016, з 08.06.2016 по 15.06.2016, 15.03.2017, з 22.05.2017 по 24.05.2017, з 16.08.2018 по 19.08.2018.

Щодо неврахування до пільгового стажу періоду з 01.04.2015 по 02.04.2015, оскільки ОСОБА_1 брав участь у страйку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 03.03.1998 № 137/98-ВР (далі - Закон № 137/98-ВР), участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно ст. 28 Закону № 137/98-ВР, організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що перебування позивача у страйку не зараховується до стажу тільки в разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії, щодо зарахування до трудового стажу, в тому числі до пільгового стажу, час участі працівника у страйку.

Суд зазначає, що відповідачем доказів що страйк, в якому приймав участь позивач визнано незаконним у судовому порядку, а тому з урахуванням вимог Закону № 137/98-ВР та Закону № 1788-XII час участі у страйку підлягає зарахуванню в спеціальний трудовий стаж.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 05 червня 2013 року К/9991/14946/11.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового трудового стажу позивача період з 01.04.2015 по 02.04.2015.

Разом із тим, суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, має бути чітким та зрозумілим, а відсутність у рішенні від 04.12.2018 № 6573 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 мотивів не зарахування до пільгового стажу окремих періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначені періоди роботи, навчання, військової служби не зараховані до пільгового стажу, що передбачений Списком №1, і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

З огляду на наведене позовна вимога про скасування рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначені пенсії від 04.12.2018 № 6573 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання Великоновосілківське об`єднання Управління Пенсійного Фонду Донецької області здійснити позивачу, нарахування пенсії з дня звернення (19.11.2018) до ПФУ, виходячи з розміру 80% середньої зарплати шахтаря з дати звернення на призначення пенсії, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши не враховані періоди роботи в тому числі період навчання, проходження військової служби, а також роботи з 27.04.1998 по 01.01.2001 та в подальшому здійснювати виплату належної пенсії, суд вбачає за необхідне вказати наступне.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів порушення прав в цій частині, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено про відмову у зарахуванні періоду навчання та проходження військової служби, а також періоду роботи з 27.06.1996 по 25.12.1997.

За зазначених підстав суд вважає, що зазначена вимога заявлена передчасно, а тому в цій частині слід відмовити.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

При цьому, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.11.2018, зареєстровану за №6573 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподілити відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 90, 139, 241-246, 255, 258-262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна,103, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання провести призначення пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.12.2018 № 6573 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.11.2018, зареєстровану за № 6573 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна,103, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2019 року.

Суддя І.В. Буряк