Справа № 240/10958/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/10958/19

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", до Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

8 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 , третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" із позовом до Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 10 вересня 2019 року;

- зобов`язати Коростишівський відділ поліції ГУНП в Житомирській області надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 10 вересня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним було надіслано до відповідача запит на інформацію від 10 вересня 2019 року, на який відповідач протиправно не надав повної та достовірної інформації у встановлений законом строк. Вказані дії відповідача вважає протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.

Відповідач вимоги ухвали суду від 21 жовтня 2019 року у частині надіслання відзиву на адміністративний позов не виконав.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області із запитом на інформацію, у якому просив надати:

1. Підтвердження отримання повідомлення про злочин щодо самоправного обробітку належної заявнику земельної ділянки відправленого на електронну пошту відділення 27 августа 2019, 21:58:54.

2. Підтвердження отримання повідомлення про злочин щодо самоправного обробітку належної заявнику земельної ділянки відправленого на електронну пошту відділення 10 сентября 2019, 11:52.

3. Підтвердження отримання повідомлення про злочин щодо посадових осіб міської ради відправленого на електронну пошту відділення 6 сентября 2019, 16:52:59.

4. Підтвердження отримання повідомлення про злочин щодо посадових осіб міської ради відправленого на електронну пошту відділення 10 сентября 2019, 11:51 (а.с.7).

Запит був направлений електронним відправленням, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_1 за 10 вересня 2019 року (на звороті а.с.7).

У запиті позивач просив запитувану інформацію надати у визначений Законом строк, та вказував можливість надання інформації як на поштову так і електронну адресу позивача, які були вказані у зверненні.

Відповідачем у встановлений Законом термін інформацію позивачу по суті звернення не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд встановив, що дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до статті 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюється Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року №2657-XII (далі - Закон №2657-XII).

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону №2657-XII встановлено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Положеннями статті 20 Закону №2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Статтею 1 Закону №2939-VІ визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями пункту другого частини першої статті 5 Закону №2939-VІ встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до положень статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Частиною 1 статті 20 Закону №2939-VІ визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною відмови у ненаданні відповіді на запит позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви, станом на момент звернення із позовом до суду відповіді на запит ОСОБА_1 від 10 вересня 2019 року отримано не було.

Частиною 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пунктом 4 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, закріплено, що учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Положеннями статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Згідно з частиною 3 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Суд наголошує, що відповідачем у порушення статей 44, 77, 79, 162 Кодексу адміністративного судочинства України не надано жодних доказів щодо розгляду заяви та запиту позивача від 10 вересня 2019 року.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд погоджується з доводами позивача у частині протиправної бездіяльності відповідача стосовно ненадання відповіді на інформаційний запит Хоменка М.Є. від 10 вересня 2019 року.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне з метою належного захисту прав позивача зобов`язати Коростишівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області розглянути інформаційній запит ОСОБА_1 від 10 вересня 2019 року та за результатами розгляду надати належну і обґрунтовану відповідь, у законодавчо встановлені строки.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено наявність протиправної бездіяльності щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 10 вересня 2019 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (12504, Житомирська область, м.Коростишів, вул.Гагаріна, 48, ) до Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (12501, Житомирська область, м.Коростишів, вул.Різдвяна, 7, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 10 вересня 2019 року.

Зобов`язати Коростишівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 10 вересня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 20 листопада 2019 року.

Суддя Д.М. Гурін