Справа № 1340/5667/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/7901/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

представника позивача Луньо Б.М.,

представника відповідача Кожухар І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення 15:53:33,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 01 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:
26 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо припинення із 01 січня 2018 року виплати підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(далі Постанова № 355), зобов`язавши поновити із 01 січня 2018 року виплату такого підвищення до пенсії, здійснивши при цьому виплату підвищення до пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що при перерахунку пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб(далі Постанова № 103) протиправно припинено виплату підвищення до пенсії, передбаченою Постановою № 355.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підвищення до пенсії, передбачене Постановою № 355 не може застосовуватися до грошового забезпечення іншого, ніж встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»(далі Постанова № 1294) і передбаченого обмеження, а тому відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку та виплати загального розміру пенсійних виплат шляхом збільшення на розмір підвищення до пенсії із 01 січня 2018 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що Постанова № 355 не обмежує певним часовим проміжком виплату підвищення до пенсії та не вказує на наявність певних обставин, при настанні яких виплата такого підвищення припиняється. У відповідності до критеріїв, визначених Постановою № 355, позивач набув право на отримання підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, і такі виплати є нерозривно пов`язані з виплатою пенсії. Позивачу підвищення до пенсії встановлено і виплачувалось із 01 липня 2012 року, а втрата чинності Постановою № 1294 відбулась із 01 березня 2018 року та прямої вказівки в законі або іншому нормативно-правовому акті про припинення чи зупинення виплати вказаного підвищення не має.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що підвищення до пенсії, передбачене Постановою № 355 не може застосовуватись до іншого грошового забезпечення, ніж встановлене Постановою № 1294, яка втратила чинність та вичерпала себе фактом застосування відповідно до Постанови № 103. Тому відсутні підстави для виплати підвищення до пенсії відповідно до Постанови № 355 в контексті перерахунку такої із застосуванням розмірів складових грошового забезпечення визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб»(далі Постанова № 704). Також, єдиною умовою здійснення громадянам компенсації втрати частини доходів є нарахування таких доходів та порушення встановлених строків їх виплати.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.

Представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Наказу Міністра Оборони України № 214 від 25 квітня 1998 року звільнений з військової служби у відставку за пунктом 65 підпунктом в (за станом здоров`я), з 01 червня 1998 року отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Львівським обласним військовим комісаріатом видано ОСОБА_1 довідку № ХВ 50179 від 07 лютого 2008 року відповідно до Постанови № 1294 про грошове забезпечення за нормами чинними на 1 січня 2008 за посадою для обчислення пенсії. Розмір грошового забезпечення відповідно до вказаної довідки складає 2943,38 грн (посадовий оклад 1200, оклад за військовим званням 135, надбавка за вислугу років 467, 25, надбавка за виконання особливо важливих завдань 901,13 премія 10% - 120).

З 1 липня 2012 року позивачу виплачується підвищення до пенсії за Постановою № 1294 у розмірі 226,24 грн на підставі Довідки Міністерства оборони України від 7 червня 2012 року, що підтверджується довідкою про перерахунок пенсії(а.с.91).

Станом на 1 липня 2012 підвищення до пенсії за Постановою № 355 становило 11% - 226,64 грн(а.с.91), на 1 січня 2013 672 і обмежене максимальним розміром відповідно до постанови 1294.

Підвищення у розмірі 672,00 грн позивач отримував впродовж 2013-2017 років(а.с.94-112).

30 серпня 2017 року набрала чинності Постанова № 704, якою встановлено нові складові грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. У зв`язку з прийняттям Постанови № 704, Постанова № 1294 втратила чинність.

Львівським обласним військовим комісаріатом у зв`язку із змінами складових грошового забезпечення, відповідно до постанови № 704 видано позивачу Довідку № ХВ 50179 від 10 березня 2018 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України. Відповідно до цієї довідки розмір грошового забезпечення позивача зросло і складає 11520 грн, в тому числі: посадовий оклад 6200,00 грн, оклад за військовим званням 1480 грн, надбавка за вислугу років 3840 грн.

З 01 січня 2018 року позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі нового розміру грошового забезпечення і припинено виплату підвищення до пенсії, встановленого Постановою № 355 на підставі Постанови № 1294.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) обов`язок нарахування та виплати пенсій, призначених відповідно до вказаного Закону, покладено на органи Пенсійного фонду України.

Згідно із п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За правилами п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45), перерахунок раніше призначених згідно із Законом №2262 пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділених правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення таких осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 23 квітня 2012 року № 355 установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків. Підвищення до пенсії у разі втрати годувальника встановлюється незалежно від дати її призначення, якщо такому годувальнику призначено пенсію відповідно до Закону до 1 липня 2012 року. При цьому розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Постанова Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07 листопада 2007 року № 1294 та яка діяла до 30 серпня 2017 року вказувала, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним званням), щомісячних (підвищення посадового окладу, окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення і втратила чинність, а 30 серпня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою встановлено нові складові грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

На підставі аналізу зазначених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до Постанови № 355 розмір пенсій, обчислених з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не може перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, виходячи із грошового забезпечення, встановленого Постановою № 1294. Тобто, у вказаному нормативному акті зазначено про встановлення відсоткового підвищення розміру пенсій та не змінено розміри одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, і не введено нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, у розмірах, встановлених законодавством, а тому припинення виплати підвищення до пенсії, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб є правомірним.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103).

Пунктом 3 цієї постанови передбачено перерахунок з 1 січня 2016 року пенсій, призначених згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до Постанови № 988.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) постановлено проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Відповідно до Постанови № 103 Львівським обласним військовим комісаріатом видано довідку від 10 березня 2018 року № ХВ50179 про розмір грошового забезпечення позивача за відповідною посадою, яке складає 11520,00 грн(а.с.120).

Згідно постанови Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі № 21-641а14, постанови Верховного Суду від 22 січня 2019 року справа №201/9987/17(2-а/201/304/2017), які в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору вказано, що постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків. Зазначеною постановою Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Щодо посилання апелянта на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 постанови КМ України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМ України № 45 від 13 лютого 2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст.265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій частині з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, набрало законної сили 05 березня 2019 року.

На час виникнення спірних правовідносин постанова КМ України № 103 від 21 лютого 2018 року була діючою і такою, що суперечить Конституції України або вимогам закону не визнавалась та не скасовувалась, а відтак була діючою, і як наслідок, підлягала обов`язковому застосуванню в межах спірних правовідносин.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що Постанова № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитись перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», після набрання рішенням законної сили не приймалося.

Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомог конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність права на соціальний захист. У пункті 2.2 вказаного рішення зазначено, що КМ України повноважений вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Таким чином, відповідачем ГУ ПФ України у Львівській області проведено перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до норм чинного законодавства.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для проведення підвищення пенсії позивачу за Постановою №355 в контексті перерахунку такої із застосуванням розмірів складових грошового забезпечення визначених Постановою №704, оскільки застосування підвищення до пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може застосовуватись до грошового забезпечення іншого, ніж встановлене Постановою №1294.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 1340/5667/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.