Справа № 120/2611/19-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2611/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

14 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - Чугаєнко К.Є.

представника відповідача - Часовського Д.В.

представників третьої особи - Шулікіна О.М., Маліцької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року (суддя Жданкіна Н.В.) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до Вінницької районної ради Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької районної ради Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення 50 сесії Вінницької районної ради 7 скликання № 759 від 22.11.2018 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області».

Ухвалою від 19.08.2019 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 24.09.2019 задоволено клопотання представника Вінницької районної ради Вінницької області та представника Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області та залишено позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до Вінницької районної ради Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 240 КАС України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24.09.19 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач направив до суду апеляційної інстанцї відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому поміж іншого вказав, що оскаржуване рішення, що є предметом спору у даній справі, не порушує прав Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Просив залишити ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що 23.05.2019 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом за № 17-2-0.6-5748/2-19 звернулось до Вінницької районної ради Вінницької області з метою одержання інформації, чи приймалось після набуття законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2018 по справі №127/12068/17 про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької районної ради Вінницької області від 29.01.2016 року №1, інше рішення про затвердження проекту землеустрою щодо зміни меж території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

05.06.2019 на адресу Головного управління надійшла відповідь Вінницької районної ради Вінницької області від 29.05.2019 року №01-03/503 з завіреною копією рішення 50 сесії Вінницької районної ради 7 скликання №759 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області» від 22.11.2018. Ознайомившись зі змістом зазначеного рішення, та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню відповідно до вимог чинного законодавства, позивач 13.08.2019 звернувся до суд уз даним позовом. Позивач, при цьому вважає, що строк звернення до суду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області не пропущено, а позовна заява подана до суду в межах встановленого абз. 2 ч.2 ст. 122 КАС України тримісячного строку.

Разом з тим, на переконання відповідача, позивач фактично дізнався про наявність оскаржуваного рішення 50 сесії Вінницької районної ради 7 скликання № 759 від 22.11.2018 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області» значно раніше ніж вказано в позовній заяві, адже представник управління Держеокадастру у Вінницькій області був присутнім на постійній комісії Вінницької районної ради з питань регулювання земельних ресурсів, агропромислового розвитку, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища 04.10.2018, де розглядався проект рішення Вінницької районної ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області». Крім того, оскаржуване в даній адміністративній справі рішення 26.11.2018 було оприлюднене на офіційному інтернет-сайті Вінницької районної ради - http://vinrayrada.gov. З огляду на викладене у позивача виникли підстави, що дають право на пред`явлення позову з моменту прийняття рішення, а також практична можливість реалізувати своє право на захист та звернутися до суду з моменту оприлюднення рішення - з 26.11.2018.

12 вересня 2019 року відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем тримісячного строку на звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

В свою чергу представником третьої особи також подано заяву про застосування у даній справі строків позовної давності, визначених ст. 122 КА України.

Зокрема, відповідач та третя особа наголошують на тому, що строк звернення до суду з даним позовом необхідно рахувати з моменту оприлюднення оскаржуваного рішення на офіційному інтернет-сайті Вінницької районної ради - http://vinrayrada.gov, тобто 26.11.2018.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 1 статті 5 КАС України врегульовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин та не вбачає їх такими, що є об`єктивно непереборними, не залежними від волевиявлення особи, що звертається до суду.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Як слідує з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, позивач оскаржує рішення 50 сесії Вінницької районної ради 7 скликання № 759 від 22.11.2018, яким затверджено проект землеустрою щодо зміни меж території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області. Тобто спір виник щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право розпорядження якими надано Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області в межах, визначених Земельним кодексом України та Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333.

Таким чином, в даному випадку колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що позивач - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, у спірних правовідносинах що виникли між сторонами у даній справі, звернуся до суду за захистом своїх прав, не здійснюючи владні управлінські функції. Тобто, в даному випадку позивач не є суб"єктом владних повноважень, а звертається як особа, права, свободи та інтереси якої порушено (п.8 ч.1 ст. 4 КАС України).

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм випливає, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, позов залишається без розгляду.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Водночас, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поряд з цим, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до п. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Як слідує з апеляційної скарги, про клопотання відповідача та третьої особи щодо залишення позовної заяви без розгляду, позивачу стало відомо в судовому засіданні 24 вересня 2019 року. При цьому, апелянт зазначає, що представником позивача у цьому ж судовому засіданні було заявлене усне клопотання про поновлення строків звернення до суду з даним позовом, що в свою чергу зобов"язувало суд розглянути та вирішити питання про поновлення строку на звернення до суду. Разом з тим, судом першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 8, 9, п. 6 ст. 161, ч. 13 ст. 171 КАС України розглянуто клопотання відповідача та третьої особи про залишення позову без розгляду, не надавши при цьому позивачу можливості обгрунтувати причини пропуску строку на звернення до суду.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 9 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглянувши клопотання відповідача та третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду, відмовивши, при цьому, у клопотанні представника позивача надати йому можливість подати з даного приводу пояснення та докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду на противагу заявленим клопотанням, порушив принцип змагальності.

Частиною 9 статті 79 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Так, матеріали справи не містять доказів, що клопотання відповідача та третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду надсилались позивачу і відповідно останній знав про підстави, на які вказували заявники, а тому, позивач не мав можливості надати свої доводи та аргументи з цього приводу та заявити обгрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Із системного аналізу наведених норм КАС України та норм, які регламентують порядок подання доказів сторонами та з"ясування обставин справи вбачається, що процес побудований таким чином, щоб сторони у справі могли завчасно ознайомитись з позиціями один одного, доказами і доводами.

В даному ж випадку суд першої інстанції, розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду безпосередньо в судовому засіданні, не забезпечив можливості позивачу подати обгрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду, що призвело до обмеження процесуальних прав позивача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Крім того, варто окремо звернути увагу суду першої інстанції на наступне.

Оскаржуване рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області» у спірних правовідносинах між сторонами стосується неперсоніфікованих осіб: органів державної влади та місцевого самоврядування та інших осіб, якими можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи.

При цьому, здатність правового акту поширювати свою чинність хоч і на певне коло, однак неперсоніфікованих осіб - є ознакою нормативності.

Зважаючи на вказане, судом першої інстанції не досліджено питання відносно того, чи підпадає, в даному випадку, оскаржуване рішення під ознаки нормативно-правового акта, адже порядок розгляду справ щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради АРК, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень врегульовано статтею 264 КАС України, зокрема щодо обов"язку опублікувати оголошення про оскарження такого акту у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Колегія суддів, з"ясувавши обставини справи та надавши оцінку всім наведеним в апеляційній скарзі та відзиві на скаргу доводам, приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про залишення позову без розгляду, чим фактично позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, порушивши його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 8, 9, 79, 121, 123, 161, 171, 240, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 листопада 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.