Справа № 440/1067/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 листопада 2019 року

Київ

справа №440/1067/19

адміністративне провадження №К/9901/30776/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу адвоката Іванова Дмитра Аркадійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної міграційної служби України, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якому просив:

- скасувати рішення Державної міграційної служби України від 6 березня 2019 року № 85-19;

- зобов`язати Державну міграційну службу України визнати біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 .

Полтавський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 11 червня 2019 року, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року, відмовив в задоволенні позову.

У касаційній скарзі адвокат Іванов Дмитро Аркадійович в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд вважає, що вона не відповідає вимогам пункту першого частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і підлягає поверненню, оскільки підписана особою, яка не має права її підписувати.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача - адвокат Іванов Д.А.

На підтвердження своїх повноважень до касаційної скарги останнім додано:

1) копію ордеру про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 17 липня 2019 року серія ПТ № 140748 , завірену адвокатом Івановим Д.А.;

2) копію договору про надання правової допомоги від 21 березня 2019 року № 27/19;

3) завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26 вересня 2014 року серія ПТ №1424 на ім`я Іванов Д.А .

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Особливості представництва в адміністративному судочинстві передбачено, серед іншого, частиною четвертою статті 59 КАС України, згідно з якою повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 27 травня 2017 року № 151, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з пунктом 14 Положення про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній, або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера; адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Зазначена норма узгоджується з імперативною вимогою частини четвертої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», положеннями статей 55, 57 КАС України, статей 237, 240 ЦК України, що спрямовані на забезпечення інтересів особи, яка прийняла рішення брати участь у судовому процесі через представника, гарантування захисту її інтересів цим представником в межах наданих йому повноважень, що забезпечує справедливе і ефективне судочинство.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави Верховному Суду для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю.

Згідно частини п`ятої статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що можливості посвідчення відповідності оригіналу копії ордеру самостійно адвокатом положеннями КАС України і Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не передбачено.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись статтями 59, 169, 248, 328, 332, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Іванова Дмитра Аркадійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду