Справа № 1540/4558/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4558/18

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В. Дата і місце ухвалення: 10.09.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

при секретарі - Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК «Міський телеканал» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК «Міський телеканал» звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 29.08.2018 року №1352 «Про результати позапланової перевірки ТОВ «ТРК «Міський телеканал» (НР № 0041-м від 14.03.2018, кабельне мовлення, логотип «GNews»).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірним рішенням відповідача безпідставно визнано наявність у передачі, яка транслювалася ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження, що стало підставою для застосування до ТОВ «ТРК «Міський телеканал» штрафних санкцій в сумі 23012,50 грн. за порушення ч.8 ст.72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Результати позапланової перевірки, викладені в акті №127 від 18.04.2018р., не розкривають суть та склад правопорушення та не вказують на докази, якими ці порушення підтверджуються, а зводяться лише до оцінки тексту диктора телепередачі. Оскаржуване рішення ґрунтується на висновку Незалежної медійної ради від 12.02.2018р. № 23 щодо допущення ТОВ «ТРК «Міський телеканал» заборони на використання телерадіоорганізацій для розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, передбаченої абз. 4 ч.2 ст. 6 Закону № 3759-ХІІ, яка не є експертною установою та члени якої не є психологами чи спеціалістами у галузі духовності, моралі, лінгвістики. Оскільки Незалежна медійна рада є громадською організацією, яка не наділена повноваженнями проводити експертні дослідження, тому надані нею висновки виражають суб`єктивну думку членів такої громадської організації та не є доказом, який підтверджує наявність з боку ТОВ «ТРК «Міський телеканал» порушень Закону №3759-ХІІ. При цьому, до акту перевірки додано два висновки фахівців щодо відсутності в телевізійному матеріалі тверджень, які б поширювали, розпалювали, підтримували або виправдовували форми ненависті, дискримінації або ворожого ставлення до національних меншин, розпалювання національної або релігійної ворожнечі. Сюжет, який стосувався незаконної діяльності ОСОБА_1 в сфері будівництва, був розміщений одноразово, не мав систематичного характеру, тому не може підпадати під ознаки пропаганди; вказаний сюжет не містив висловлювань, тверджень щодо неповноцінності ОСОБА_1 через те, що він є сирійцем і мусульманином.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 29.08.2018р. №1352 «Про результати позапланової перевірки ТОВ «ТРК «Міський телеканал» (НР № 0041-м від 14.03.2018р., кабельне мовлення, логотип «GNews»). Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення на користь позивача судові витрати у розмірі 8 356 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року скасувати та прийняти про справі нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ТОВ «ТРК «Міський телеканал» відмовити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, уповноваженим на проведення перевірки, який приймає рішення про застосування санкцій на підставі наданих документальних свідчень, актів перевірки, складених уповноваженими особами наділеними правом виявляти порушення ліцензіатами чинного законодавства. Заборона на трансляцію відповідних передач, встановлена статтею 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», є імперативною нормою та підлягає обов`язковому виконанню телерадіоорганізаціями, а тому не може ставитися під сумнів та входити до предмету доказування. Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Не погоджується апелянт і з використанням в якості доказу результатів семантико-текстуальної експертизи, що здійснена на досліджені лише тексту стенограми телепередачі, а не запису ефіру, і не може відобразити загальний тон висловлювання та емоційне сприйняття глядачем, а тому висновок експерта не може надати об`єктивну оцінку стосовно порушення ліцензіатом законодавства в сфері телерадіомовлення та застосування до нього санкцій.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК «Міський телеканал» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТРК «Міський телеканал» володіє ліцензією на мовлення НР №00410-м від 14.03.2018р., вид мовлення - кабельне; територія розповсюдження програм - місцеве; періодичність, час, обсяги мовлення - по 24 години на добу, строком дії до 14.03.2028р.

До Національної ради надійшли звернення ГО «Миру та добра» та громадянина ОСОБА_7 щодо трансляції ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал» телепередачі, яка, на думку заявників, розпалювала національну, релігійну ворожнечу та ненависть.

За результатами аналізу відеозапису ефіру від ІНФОРМАЦІЯ_1р., наданого ТОВ «ТРК «Міський телеканал», за запитом представника Національної ради в Одеській області, зафіксовано ознаки порушення абзаців четвертого, шостого частини другої та частини п`ятої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

У зв`язку з цим, на засіданні Національної ради 22.02.2018р. рішенням № 239 призначено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТРК «Міський телеканал».

На виконання наказу голови Національної ради №5а/96 від 05.03.2018р. проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТРК «Міський телеканал», за результатами якої складено акт № 127 від 18.04.2018р.

Перевіркою, на підставі аналізу відеозапису ефіру за ІНФОРМАЦІЯ_1р., зафіксовано вихід в ефір о ІНФОРМАЦІЯ_2 телепередачі (без назви та інформації про автора, виробника) з неодноразовим повтором (ІНФОРМАЦІЯ_3) стосовно діяльності бізнесмена сирійського походження ОСОБА_2 , яка має ознаки порушення вимог абз. 4 ч. 2 ст. 6, абз. 6 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

З метою підтвердження фактів, викладених у скаргах та викладених в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», додатково Національна рада звернулася до Незалежної медійної ради з проханням висловити позицію щодо відповідності розповсюдженням сюжетів про ОСОБА_1 вимогам Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Рішенням №37 від 04.01.2018р. щодо сюжетів про ОСОБА_2 на одеських телеканалах Незалежна медійна рада визнала звернення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення прийнятним з огляду на факт неприпустимості потенційного розповсюдження мови ворожнечі.

У Висновку №23 від 12.02.2018р. Незалежна медійна рада зазначила про наявність порушень Закону України «Про телебачення і радіомовлення» ТОВ «ТРК «Міський телеканал», а саме: заборони на використання телерадіоорганізацій для розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, передбаченої абз. 4 ч. 2 ст.6 Закону, а також стандартів достовірності, повноти та збалансованості подання інформації і відокремлення фактів від оцінних суджень, відображених у ст.59 Закону.

В свою чергу, ТОВ «ТРК «Міський телеканал» надало до Нацради лист завідувача кафедри прикладної лінгвістики Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, доктора філологічних наук, професора Кондратенко Н.В., в якому зазначено, що в тексті наявні численні оціночні судження негативного характеру, скеровані на створення негативного образу ОСОБА_5 ; вербальні образи та звинувачення; безпідставні твердження і недостовірна фактична інформація. Текст насичений недостовірною та необґрунтованою інформацією з наданням переваги висловленням аксіологічної семантики. Проте, немає підстав стверджувати, що наданий матеріал розпалює релігійну або національну ворожнечу, також у ньому відсутні приниження людини за національною чи релігійною ознакою.

Також, позивачем Нацраді надано лист від 01 березня 2018 року члена Правління Національної спілки кінематографістів України, кінознавця Євгенія Женін, в якому зазначено, що представлений телевізійний матеріал формально відповідає вимогам, які є загальноприйнятними для створення документального кіно- (теле-) сюжету. У даному телевізійному матеріалі, з точки зору сценарної основи, зйомки, монтаж, тощо - не вдається виявити деталей, висловлювань, тверджень, котрі поширювали б, розпалювали, підтримували або виправдовували різноманітні форми ненависті, дискримінації меншин і ворожого ставлення до них. Телесюжет не створює враження заклику глядача до вищезазначених негативних дій або думок.

В подальшому, розглянувши звернення ГО «Миру та добра» , гр. ОСОБА_7 та акт №127 від 18.04.2018 позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТРК «Міський телеканал», заслухавши пояснення уповноваженого представника ТОВ «ТРК «Міський телеканал», відповідно до ч. 2 ст. 6 п. «є», ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 70, ч.ч. 2, 3, 5, 6, 8 ст. 72, ч.ч. 1, 2 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 75 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», ст. 13 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», Національна рада на засіданні 29.08.2018 прийняла рішення №1352, яким: визнала наявність закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження у передачі, яка транслювалася ІНФОРМАЦІЯ_1. в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», та відповідно до ч. 8 ст. 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», застосувала до ТОВ «ТРК «Міський телеканал» санкцію у вигляді штрафу в розмірі, розрахованому від розміру ліцензійного збору, нарахованого ліцензіату за видачу ліцензії, не враховуючи умов (зменшення/збільшення), згідно з додатком до рішення (розраховано управлінням фінансової та бухгалтерської служби): 25 % (23 012,50 грн. (двадцять три тисячі дванадцять гривень 50 коп.)) - за вчинення порушень, передбачених частиною восьмою статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (заклики до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; пропаганда винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження).

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК «Міський телеканал» оскаржило його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги товариства, виходив з того, що в чинному законодавстві України відсутні чіткі критерії, за наявності яких можна дійти висновку, що програми або їх відеосюжети закликають до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження. Суд зазначив, що кваліфікація змісту програмного продукту як такого, що підпадає під вказані ознаки, є дискреційною за своїм характером, при цьому, Нацрада, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язана обґрунтувати, на яких підставах відповідний висновок зроблено. Суд першої інстанції визнав обґрунтованими твердження позивача, що в основу спірного рішення відповідачем безпідставно покладено висновок Незалежної медійної ради від 12.02.2018р. №23 без надання доказів того, що Незалежна медійна рада наділена повноваженнями на проведення відповідних експертиз.

У зв`язку з ненаданням відповідачем інших належних доказів на підтвердження порушень з боку ТОВ «ТРК «Міський телеканал» вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення» судом першої інстанції при вирішенні спору враховано висновок №19-707 від 26.07.2019р. за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення, згідно якого у тексті стенограми телепередачі, яка транслювалася ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», не встановлені висловлювання, що мають форму закликів до розпалювання релігійної ворожнечі, національної ненависті, як і не встановленні висловлювання, виражені у формі пропаганди неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації.

Суд першої інстанції погодився з висловленою завідувачем кафедри прикладної лінгвістики Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, доктором філологічних наук, професором Кондратенко Н.В. думкою про те, що в розглядуваній передачі допущено численні оціночні судження негативного характеру, скеровані на створення негативного образу ОСОБА_5 ; вербальні образи та звинувачення; безпідставні твердження і недостовірна фактична інформація. Текст насичений недостовірною та необґрунтованою інформацією з наданням переваги висловленням аксіологічної семантики. Проте, немає підстав стверджувати, що наданий матеріал розпалює релігійну або національну ворожнечу, також, у ньому відсутні приниження людини за національною чи релігійною ознакою.

За висновками суду першої інстанції, зазначені кваліфікаційні ознаки є підставою для спорів у зв`язку з недостовірністю або неповнотою інформації, поширеною у передачі; для вимог від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи; для відповіді з боку фігуранта сюжету; відшкодування заподіяної моральної шкоди тощо.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено необґрунтоване притягнення до відповідальності ліцензіата за інкриміновані склади правопорушень, які не відповідають встановленим судом обставинам.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даного спору встановленню, передусім, підлягає відповідність прийнятого Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення рішення №1352 від 29.08.2018р. критеріям, визначеним статтею 2 КАС України.

Так, повноваження Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення у спірних правовідносинах визначені, зокрема, законами України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», «Про телебачення та радіомовлення», а також Інструкцією про порядок здійснення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та про порушення законодавства про рекламу, затвердженою рішенням Нацради від 08.02.2012 року № 115 (у редакції рішення Нацради від 09.11.2017р. №2127).

Закон України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» визначає правові засади діяльності Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення як конституційного, постійно діючого, колегіального, наглядового та регулюючого державного органу в галузі телерадіомовлення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Статтею 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» визначено наглядові повноваження Національної ради, серед яких, зокрема, нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення; нагляд за дотриманням ліцензіатами вимог законодавства України щодо реклами та спонсорства у сфері телерадіомовлення; нагляд за дотриманням ліцензіатами ліцензійних умов та умов ліцензій; нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями законодавства у сфері захисту суспільної моралі; застосування в межах своїх повноважень санкцій відповідно до закону; офіційний моніторинг телерадіопрограм.

Закон України «Про телебачення і радіомовлення» відповідно до Конституції України та Закону України «Про інформацію» регулює відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань.

Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач є Національна рада України з питань телебачення і рада здійснює контроль за дотриманням та забезпечує виконання вимог: радіомовлення.

Згідно ч.1 ст.70 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» від 21.12.1993 р. № 3759-XII (в редакції станом на 22.07.2018 р.) Національна законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення здійснює контроль за дотриманням та забезпечує виконання вимог: законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення; Закону України "Про рекламу" щодо спонсорства і порядку розповсюдження реклами на телебаченні і радіомовленні; законодавства про захист суспільної моралі; законодавства про кінематографію щодо квоти демонстрування національних фільмів; законодавства про вибори.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 8 ст.72 Закону № 3759-XII санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення застосовуються за рішенням суду або, у встановлених цим Законом випадках, за рішенням Національної ради.

Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону та/або умов ліцензії.

Національна рада приймає рішення про застосування санкцій на підставі наданих документальних свідчень, актів перевірки чи подання визначених цим Законом органів державної влади.

Національна рада може прийняти рішення про стягнення штрафу в зазначених у цій частині розмірах, незалежно від застосування до порушника санкцій у вигляді попередження, виключно в разі вчинення таких порушень: телерадіоорганізаціями - 25 відсотків розміру ліцензійного збору за: заклики до насильницької зміни конституційного ладу України; заклики до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; пропаганду винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 Закону № 3759-XII питання про порушення ліцензіатом законодавства або умов ліцензії розглядаються на засіданні Національної ради в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення». Національна рада починає розгляд питання про порушення ліцензіатом законодавства або умов ліцензії на підставі актів перевірки.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 74 Закону 3759-XII за результатами розгляду питання про порушення ліцензіатом законодавства або умов ліцензії Національна рада приймає рішення про: а) визнання порушення і застосування передбачених цим Законом санкцій. Відповідальність за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення встановлюється на підставі документальних свідчень, актів перевірки телерадіоорганізацій, звернень визначених цим Законом органів державної влади.

Абзацами 4, 6 частини 2 статті 6 Закону №3759-ХІІ передбачено, що не допускається використання телерадіоорганізацій, зокрема, для трансляції програм або їх відеосюжетів для закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження.

Згідно з частиною п`ятою статті 28 Закону №3759-ХІІ, ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону.

При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, Законом №3759-ХІІ чи іншими нормативно-правовими актами не закріплено чітких критеріїв, за якими програми або їх відеосюжети можуть бути віднесені до категорії таких, що закликають до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження.

А відтак, факт скоєння такого правопорушення має бути підтверджено належними доказами. При цьому, такі докази, передусім, має бути надано саме Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, як суб`єктом владних повноважень, на якого частина 2 статті 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень.

Частиною 5 статті 17 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення та радіомовлення» визначено, що кожен акт індивідуальної дії Національної ради повинен містити посилання на норму чинного закону України, яка наділяє Нацраду повноваженнями приймати зазначений акт індивідуальної дії, обставини, з настанням яких закони України пов`язують виникнення у Національної ради повноважень приймати відповідний акт, а також посилання на. докази, якими підтверджується настання таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що основою рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 29.08.2018 року став висновок Незалежної медійної ради від 12.02.2018 року №23, в якому Незалежна медійна рада зазначила про порушення ТОВ «ТРК «Міський телеканал» Закону України «Про телебачення і радіомовлення» в частині заборони на використання телерадіоорганізацій для розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, передбаченої абз. 4 ч. 2 ст. 6, абз. 6 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 6 Закону № 3759-XII, а також стандартів достовірності, повноти та збалансованості подання інформації і відокремлення фактів від оцінних суджень, відображених у ст. 59 Закону № 3759-XII.

Згідно зазначеного висновку у контенті телепередачі в ефірі TOB «ТРК «Міський телеканал» ІНФОРМАЦІЯ_1. зафіксовано порушення вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення»:

- абзацу четвертого частини другої статті 6 (не допускається використання телерадіоорганізацій для закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті);

- абзацу шостого частини другої статті 6 (не допускається використання телерадіоорганізацій для: пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої Нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження);

- частини п`ятої статті 6 (Дані про кожну індивідуальну програму чи передачу мають містити ім`я автора чи авторів, назву і адресу виробника програми), оскільки вищезазначену передачу було розміщено без назви, авторського знаку та інформації про виробника.

Зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року здійснено трансляцію телепередачі в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал» щодо діяльності бізнесмена сирійського походження ОСОБА_2 , контент якої містить пропаганду неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації, розпалювання релігійної ворожнечі, національної ненависті, що є підставою для застосування санкції «стягнення штрафу» згідно з ч.8 ст.72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що даний висновок Незалежної медійної ради №23 від 12.02.2018 року не може бути визнано допустимим доказом у справі, в розумінні ст.74 КАС України, оскільки Незалежна медійна рада не має статусу експертної організації, а її члени, не є спеціалістами, які мають певні спеціальні знання та законні повноваження здійснювати кваліфікацію програм або їх відеосюжетів як таких, що містять заклики до розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що надані Незалежною медійною радою висновки фактично лише виражають суб`єктивну думку громадян, які не є фахівцями в сфері, яка ними досліджувалася, не несуть жодної відповідальності за зроблені ними висновки (на відмінну від висновків експертної організації), а відтак, не можуть носити обов`язкового характеру та не є доказом, який підтверджує наявність з боку позивача порушень Закону №3759-ХІІ.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі її розгляду Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України була проведена судова лінгвістична експертиза, призначена ухвалою суду першої інстанції від 09.01.2019 року, на вирішення якої поставлено питання: 1) «Чи міститься в телепередачі, яка транслювалася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», м. Одеса, висловлювання, виражені у формі закликів до розпалювання релігійної ворожнечі, національної ненависті? 2) Чи містяться в телепередачі, яка транслювалася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», м. Одеса, висловлювання, виражені у формі пропаганди неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації?».

Так, згідно висновку експерта №19-707 від 26.07.2019р., провідною темою передачі слугувала діяльність підприємця ОСОБА_1, а також його біографічні дані та професійний розвиток. При лексико-семантичному аналізі досліджуваного текстового матеріалу стенограми встановлено, що у ньому вжита загальновживана лексика як у прямому (словниковому), так і переносному значенні. Крім того, адресантами широко використано суспільно-політичну та експресивно-забарвлену лексики. Виходячи з сучасних поглядів, що склалися в галузі семантичної лінгвістики, неможливо однозначно тлумачити будь-яке слово, словосполучення речення поза контекстом його вживання. Під контекстом розуміється текст, що оточує досліджуване слово (словосполучення, речення) і перебуває з ним у безпосередньому зв`язку, використана інтонація, загалом ситуація, яка викликала створення досліджуваного комунікативного повідомлення. Залежно від вказаних чинників слово (словосполучення, речення) може набувати якісь нові або незвичайні нюанси значення.

Аналізованому тексту притаманне звернення до масової аудиторії та доступність багатьом людям, має публічний характер, за жанровою формою - інформаційне повідомлення.

Шляхом структурно-семантичного аналізу досліджуваного тексту стенограми телепередачі встановлено, що висловлювання виражені у простих та складних розповідних, питальних речень. Інформація передається через висловлювання, виражені як у формі тверджень, так і у формі оцінних суджень.

У процесі семантичного та понятійно-змістового аналізу серед наданого на дослідження текстового матеріалу стенограми не встановлені висловлювання спонукального характеру, в яких містяться заклики до розпалювання релігійної ворожнечі, національної ненависті; не встановлені висловлювання, виражені у формі пропаганди неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації.

Висловлювання, виражені у формі пропаганди неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації, у стенограмі телепередачі, яка транслювалася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі ТОВ «ТРК «Міський телеканал», м. Одеса, не встановлені.

Таким чином, зазначеним висновком експерта спростовуються доводи відповідача про порушення позивачем вимог Закону № 3759-XII.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу, що в якості доказу не можуть бути використані результати семантико-текстуальної експертизи, яка здійснена на досліджені лише тексту стенограми телепередачі, а не запису ефіру і не відображають загальний тон висловлювання та емоційне сприйняття глядачем, а тому не можуть надати об`єктивну оцінку стосовно порушення ліцензіатом законодавства.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що для вирішення питання порушення позивачем абз. 4 ч. 2 ст. 6, абз. 6 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» дослідженню підлягає саме зміст поширеної інформації, який відображений у стенограмі телепередачі, стосовно якого проводилася судова експертиза, висновки якої стали основою для прийняття рішення судом першої інстанції.

В даному разі значення має суть переданої інформації, а не її форма. Спосіб промови закадрового голосу, на який посилається Нацрада в оскаржуваному рішенні, жодним чином не впливає на суть повідомлення. При цьому, оскаржуване рішення Нацради також посилається саме на контент телепередачі, а не на спосіб передачі інформації.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що тон висловлювання або емоційне забарвлення вплинули на сприйняття телепередачі, як такої що закликає до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, пропаганди винятковості, зверхності або неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до тієї чи іншої нації або раси, фізичного або майнового стану, соціального походження.

Варто зазначити, що апелянтом не заперечується повна відповідність наявної в матеріалах справи стенограми досліджуваному відеосюжету.

Колегія суддів вважає, що при вирішені спору судом першої інстанції обґрунтовано враховано висновок Європейського суду з прав людини по справі «Лінгрес проти Австрії», згідно якого слід уважно розрізняти факти та оціночні судження - наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.03.2013р. у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, але в той самий час оціночні судження не можуть бути свавільними, безпідставними, та мають бути зроблені на підставі хоча б мінімальних фактичних обставин.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не доведено тієї суттєвої обставини, що сюжет ТОВ «ТРК «Міський телеканал», який транслювався ІНФОРМАЦІЯ_1., містив саме пропаганду неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації; розпалював релігійну ворожнечу, національну ненависть. В свою чергу, відсутність зазначених факторів підтверджено судовою експертизою.

Дослідивши акт перевірки №127 від 18.04.2018 року колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в ньому результати перевірки не розкривають суть та склад правопорушення товариством з обмеженою відповідальністю «ТРК «Міський телеканал» щодо заборони на використання телерадіоорганізацій для розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, передбаченої абз. 4 ч. 2 ст. 6, абз. 6 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про допущення відповідачем необґрунтованого притягнення до відповідальності ліцензіата за інкриміновані склади правопорушень, які не відповідають встановленим судом обставинам. Зокрема, відповідачем не доведено тієї суттєвої обставини, що сюжет ТОВ «ТРК «Міський телеканал», який транслювався ІНФОРМАЦІЯ_1., містив саме пропаганду неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації; розпалював релігійну ворожнечу, національну ненависть.

Доводи представника відповідача про недослідження експертом тону диктора телепередачі, її відеоряду не впливають на правильність її оцінки з боку відповідача, оскільки зазначені фактори не змінюють загальний зміст сюжету, який за своєю суттю не містить пропаганди неповноцінності осіб за ознаками їх релігійних переконань, ідеології, належності до іншої нації; розпалювання релігійної ворожнечі та національної ненависті.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення від 10.09.2019 року колегія суддів не вбачає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 листопада 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук