Справа № 133/2864/19
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/2864/19 РІШЕННЯ
22.11.2019
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі головуючого судді Воронюк В.А.
за участю секретарів Полонської Н.М. Блащук Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІСРПП № 4 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Пазюна Олександра Миколайовича, Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати дії ІСРПП № 4 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Пазюна Олександра Миколайовича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 389536, винесену 22.10.2019 відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначив, що постановою серії ДП18 № 389536 по справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2019, винесену ІСРПП № 4 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції Пазюном О.М. від 22.10.2019, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п.п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху, а саме за те, що він 19.10.2019 об 11-51 год. в м. Козятин по вул. Грушевського, 25, керуючи автомобілем Рено Сценік, д/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», чим порушив п.п. 8.4 (в) ПДР.
Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії поліцейського Пазюна О.М. протиправними при винесенні, з огляду на наступне.
19.10.2019 він робив покупки біля ринку «Хлібодар», що по вул. Грушевського та побачив, що інспектор поліції Пазюн О.М. стоїть біля знайомого йому автомобіля, який був в користуванні його родича. Вирішивши допомогти та забрати автомобіль, щоб він не заважав проїзду, однак, інспектор Пазюн О.М. почав вимагати документи, щоб скласти на нього постанову про адміністративне правопорушення. В свою чергу , він заявив усно клопотання щоб скористатись юридичною допомогою, на що інспектор погодився та виписав йому запрошення на розгляд адміністративної справи у приміщенні Козятинського ВП на 21.10.2019 на 9:00 год.
Без дослідження будь-яких доказів його винуватості інспектор склав постанову про притягнення його до адміністраптивної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 255 грн.
Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача є такими, що суперечать чинному законодавству України.
01.11.2019 провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду надіслав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з огляду на таке.
Під час патрулювання 19.10.2019 близько 11-50 год. по вул. Грушевського, 25, в м. Козятин ним було виявлено, що ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем Рено Сценік, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 д.1, п.п.8.4 (в) ПДР України, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «ЗУПИНКУ ЗАБОРОНЕНО», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Після очікування вищевказаного власника автомобіля він підійшов до водія, який проходив поруч з автомобілем, пояснив причину його зупинки, як пішохода, належним чином представився та попросив пред`явити документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, ним було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 389536 від 22.10.2019.
За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови, яку позивач підписав про що свідчить підпис останнього.
Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 258 КупАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають: справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.
В свою чергу він є працівником Управління патрульної поліції у м. Козятині, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ. Таким чином, він мав всі законні підстави скласти постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення відносно ОСОБА_1 ..
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав, що має право керувати автомобілем та вирішив його забрати. Інспектором поліції не було з`ясовано той факт, чи саме він припаркував вказане авто та було проігноровано клопотання про надання йому юридичної допомоги. Даним авто керують 5-6 людей. Крім того, дорожнього знаку «ЗУПИНКУ ЗАБОРОНЕНО» не видно, він стоїть з порушенням стандартів.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог, вказав, що на власні очі бачив, як ОСОБА_1 під`їхав автомобілем під дорожній знак. На даний час є докази того, що саме позивач під`їхав на авто, як останній припаркувався та вийшов з машини. На його телефон було зафіксовано, як він підійшов до позивача.
В наступне судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 22.10.2019 ІСРПП № 4 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Пазюном Олександром Миколайовичем, було винесено постанову серія ДП18 № 389536 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої останній 19.10.2019 близько 11-50 год. по вул. Грушевського, 25, в м. Козятин, керуючи легковим автомобілем Рено Сценік, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 д.1, п.п.8.4 (в) ПДР України, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «ЗУПИНКУ ЗАБОРОНЕНО», за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень (а.с.8).
Дана постанова була ухвалена відповідачем з порушенням вимог ст. 247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1 306 (із змінами та доповненнями).
Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.
Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ст. 121 КУпАП).
У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.
Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); суть проступку, розмір штрафу без зазначення порядку його оскарження, а також без зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події.

Однак, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем - не у відповідності до вимог ст. ст. 251, 279, 283 КУпАП та п. п. 9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції.

Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були встановлені та досліджені належні і допустимі докази на підтвердження фактів вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення. Крім того, відповідачем так і не були подані до суду належні і допустимі докази на підтвердження вчинення позивачем проступку, спростування доводів позивача.

Суд не може взяти як доказ винуватості позивача, надані відповідачем диск з відеозаписом події, що мало місце 19.10.2019 року на вул.Грушевського в м.Козятині , в порушення позивачем дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено ", оскільки із зазначеного диску не видно, що саме ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу в дії знаку 3.34 ПДР .

Також в судовому засіданні відповідачем, як доказ, було надано запис з відеокамер знятих з магазину , на якому як зазначив відповідач , прослідковується як ОСОБА_1 під`їхав на вулицю Грушевського та залишив свій автомобіль в дії знаку 3.34 ПДР .

Проте при огляді даного запису в судовому засіданні, із запису не було видно ні номера автомобіля, ні особи, яка виходила з автомобіля . А тому суд не може взяти даний запис як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення фактично не встановлювалися та не досліджувалися докази вчинення проступків позивачем. Натомість, в основу суті проступку, були покладені лише певні висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів.

Тому, суд вважає, що відповідачем без врахування встановлених і наведених судом обставин, було незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки склад адміністративного правопорушення, поставленого позивачу у вину - відсутній.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не доведено винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутності складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 286 КАС України, ст. ст. 287, 288 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІСРПП № 4 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Пазюна Олександра Миколайовича, Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача ІСРПП № 4 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Пазюна Олександра Миколайовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову серії ДП18 № 389536 від 22.10.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 255 грн. у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Копії рішення суду негайно надіслати учасникам справи.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2019.

Суддя: В.А. Воронюк

Дата документу 22.11.2019