Справа № 340/1242/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 340/1242/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року (суддя Притула К.М.) у справі №340/1242/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправними рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 16.04.2019 р. № Б-2272/0-1651/0/17-19 щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянки площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення (державна власність) на території Лозуватської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області прийняти рішення про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, що розташована за межами населеного пункту Лозуватської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 16.04.2019 № Б-2272/0-1651/0/17-19 щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянки площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення (державна власність) на території Лозуватської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства;

зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення (державна власність) на території Лозуватської

сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки така відмова відповідача не ґрунтуються на положеннях Земельного кодексу України. З цих підстав суд вказав на неправомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Встановивши, що заява позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву позивача. При цьому, суд вказав на те, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки, за позицією скаржника, відмова Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою від 03.04.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення (державна власність) на території Лозуватської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.9).

До вказаної заяви позивачем додані: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорта громадянина та ідентифікаційного коду (а.с.10-13).

Листом від 16.04.2019 № Б-2272/0-1651/0-17-19 відповідач повідомив позивача, що з метою раціонального використання земельних ділянок, наказом "Про визначення площ земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Кіровоградської області у II кварталі 2019 року" Головним управлінням затверджено площу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Кіровоградської області. Враховуючи невідповідність місця розташування земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило у задоволенні заяви (а.с.14-15).

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проаналізувавши положення ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції правильно вказав на те, що вказаною нормою права визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з листа відповідача від 16.04.2019 № Б-2272/0-1651/0-17-19, в ньому відсутня інформація про наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, які визначено ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, посилання відповідача на те, що бажане позивачем місце розташування земельної ділянки не відповідає сформованому переліку земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі, що затверджений наказом Головного управління, як на підставу відмови у задоволенні клопотання позивача, не визначається законом як підстава для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не ґрунтується на положеннях Земельного кодексу України, а отже є протиправною.

Встановивши обставини справи, які свідчать про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, суд першої інстанції, з метою остаточного вирішення спору між сторонами, обґрунтовано вказав на те, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року по справі №340/1242/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 19.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко