Справа № 160/8197/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04 листопада 2019 року Справа № 160/8197/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представників позивача Потапова О.О., Муліна С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 р. провадження у справі № 160/8197/19, після залишення ухвалою суду від 27.07.2019 р. даної позовної заяви без руху, було відкрито, та призначено до справу до розгляду у порядку підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Офісом великих платників податків ДФС було отримано відомості типу «111» Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації. Спосіб припинення - припинення за принципом мовчазної згоди.
Позивачем також зазначено, що офісом ВПП ДФС 25.07.2017 р. державному реєстратору були направлені повідомлення за формою №5-ЄСВ «Про наявність боргу зі сплати єдиного внеску та про неможливість проведення державної реєстрації припинення юридичної особи» та за формою 27-ОПП «Про наявність заперечені, проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи» із зазначенням, зокрема, наступних підстав: 1) наявність податкового боргу, грошових зобов'язань, щодо яких проводиться адміністративне або судове оскарження, грошових зобов'язань та податкового боргу та несплати податку з доходів фізичних осіб із сум доходів, нарахованих (виплачених) найманим працівникам; 2) наявність об'єктів податкування або об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням, зокрема земельних ділянок, які надані у власність або користування юридичній особі; 3) наявність судових спорів між платником податків та контролюючим органом чи кримінальних проваджень за фактами умисного ухилення від сплати податків, зборів, вчинених службовими особами юридичної особи; 4) неподання юридичною особою копії ліквідаційного балансу, передавального акта або розподільчого балансу, складеного комісією з припинення (ліквідаційною комісією, ліквідатором); 5) неподана податкова декларація за результатами останнього податкового періоду; 6) не завершені всі митні процедури.
12.09.2018 р. отримано відомості з ЄДР (тип 141) щодо запису
У судовому засіданні, призначеному на 02.10.2019 року, суд ухвалив, із занесенням ухвали від 02.10.2019 року у протокол судового засідання, відмовити у задоволенні заяви Антимонопольного комітету України про вступ у справу №160/8197/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
В судове засідання, призначене на 04.11.2019 р., з'явились представники позивача.
Як відповідач, так і третя особа, до зали судового засідання, всоїх представників не направили.
Відомості про вручення судових повістко в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
Суд зазначає, що будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву та пояснень по даній справі від представника відповідача на адресу суду не надходило.
При цьому, третьої особою - ТОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» на адресу суду також будь-яких заяв, клопотань та пояснень направлено не було.
Відтак, суд зазначає, що позиція як представника відповідача, так і третьої особи по даній справі суду невідома.
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі за викладених у ньому підстав, та з урахуванням пояснень, наданих під час судовго розгляду даної справи.
Так, судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Представники позивача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання як представника відповідача, так і представника третьої особи, суд зазначає, що думка останніх, щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи суду невідома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 04.11.2019 р.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
В матеріалах справи містяться відомості, що контролюючим органом було оскаржено в адміністративному порядку щодо проведеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємцівта громадських формувань дії державного реєстратора стосовно ТОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД».
В матеріалах справи міститься Постанова Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №904/8185/17, якою касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповаідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» Талана Р.Г. залишено без задоволення. Постанову Центрального апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 р. у справі №904/8185/17 залишено без змін.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 18 березня 2016 року N 759/5/371, яким затверджено Порядок інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Статтею 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до підпунктів 4.1.4, 4.1.9 пункту 4.1 ст.4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів ч різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп.20.1.37 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.
Відповідно до п.67.2 ст.67 ПК України, контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.
П. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що принцип мовчазної згоди у сфері державної реєстрації (далі принцип мовчазної згоди) - принцип, згідно з яким державний реєстратор набуває право на проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій без одержання від державних органів у порядку та випадках, визначених цим Законом, відповідних документів (крім судових рішень та виконавчих документів) або відомостей, за умови, що відповідні державні органи у встановлений цим Законом строк не направили до державного реєстратора такі документи або відомості.
П. 1 ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що порядок проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації включає проведення реєстраційної дії щодо початку проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру - не пізніше наступного робочого дня з дати настання підстави, передбаченої частиною четвертою цієї статті.
Відповідно ч. 7 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», порядок проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації та включає: 1) проведення реєстраційної дії щодо початку проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру - не пізніше наступного робочого дня з дати настання підстави, передбаченої частиною четвертою цієї статті; 2) державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації - не пізніше наступного робочого дня після отримання відомостей: про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів та відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування.
Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 18 березня 2016 року N 759/5/371 затверджено Порядок інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України.
Цей Порядок визначає механізм інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) й інформаційними системами Державної фіскальної служби України, у тому числі обміну документами в електронній формі (далі - Інформаційна взаємодія).
Інформаційна взаємодія здійснюється на центральному рівні в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням засобів технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації.
В пункт 9 цього Порядку зазначено, що підтвердження щодо отримання відомостей про проведені реєстраційні дії, документів в електронній формі з Реєстру формується Державною фіскальною службою України автоматично програмними засобами ведення реєстрів Державної фіскальної служби України та передається до Реєстру одночасно із завантаженням таких відомостей, документів до реєстрів Державної фіскальної служби України.
До завершення строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог, а також у день отримання запиту від суб`єкта державної реєстрації контролюючий орган передає до Єдиного державного реєстру у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу відомості:
Також, ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та п. 11.14 розділу XI Порядку N 1588 для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи контролюючий орган передає до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) у порядку інформаційної взаємодії між ЄДР та інформаційними системами ДФС відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою N 27-ОПП та N 5 - ЄСВ.
Такі відомості передаються до завершення строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог, а також у день отримання запиту від суб`єкта державної реєстрації.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам позивача, викладеним в заявленній позовній заяві, суд виходить з наступного.
Державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович при здійсненні державної реєстрації щодо припинення юридичної особи ТОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» (податковий номер 35112619) діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з підстав наведених нище.
Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи Верховним Судом в постанові від 10.04.2019 р. у справі №904/8185/17 встановлено, що за рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" від 14.06.2017 р. прийнято рішення про припинення діяльності юридичної особи ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод", шляхом його ліквідації у добровільному порядку, відповідно до чинного законодавства України, у зв'язку з незадовільним станом надходження фінансових потоків від здійснення господарської діяльності та складним становищем на відповідному ринку товарів та послуг; головою ліквідаційної комісії призначено Коваля Ю.С. та затверджено порядок проведення ліквідаційної процедури.
На сайті Міністерства юстиції України оприлюднене відповідне повідомлення про рішення учасників ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" щодо ліквідації товариства, зазначено, що строк для пред'явлення вимог кредиторів - до 15.08.2017.
Інформація про те, що ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" перебуває в стані припинення за рішенням засновників з 15.06.2017 внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідним Витягом.
Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами станом на 19.08.2017 р., складено проміжний ліквідаційний баланс, який затверджений загальними зборами учасників ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод".
На засіданні загальних заборів 28.08.2017 р. припинено повноваження ліквідатора Коваля Ю.С. та призначено ліквідатором Талана Р.Г., якого і уповноважено звернутися до господарського суду із заявою про визнання товариства банкрутом.
Ухвалою ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 07.09.2017 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод", на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2017 р., залишеною без змін постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 р., боржника - ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 14.09.2017 р. офіційно оприлюднене повідомлення про визнання боржника - ТОВ "Сімферопольський вино-коньячний завод" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Відповідно до ч.1 ст.317 ГПК України, постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Суд зазначає, що відповідно до ст.78 КАС України, визначаються підстави для звільнення від доказування.
Зокрема в ч.4 ст.78 КАС України зазначається, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Зважаючи на викладене, встановивши в судовому засіданні та підтвердивши матеріалами справи набрання законної сили постановою Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №904/8185/17, якою касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" Талана Р.Г. залишено без задоволення. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у справі № 904/8185/17 залишено без змін, а також перевіривши суб'єктний склад сторін, щодо яких наведені вище обставини були встановлені зазначеним рішенням в господарській справі; яке набрало законної сили, суд не вбачає підстав для повторного доказування зазначених обставин у справі №804/8197/19.
При цьому, суд вважає жодним чином не підтвердженим твердження позивача щодо наявності у третьої особи - ТОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» податкового боргу в сумі 185 059 994,61 грн.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст.245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи.
Так, відповідно до ч.1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України визначено, що що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Відповідно до як ст.20 ПК України, чітко визначено права контролюючих органів, серед яких, зокрема, пп.20.1.37 п.20.1 ст.20 ПК України, яким визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання, так і п.67.2 ст.67 ПК України, яким визначено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.
При цьому суд зазначає, що спеціальним Законом України, що регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців є ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Так, ст.5 зазначеного вище Закону визначено як систему органів державної реєстрації, так і повноваження відповідних органів.
Відповідно до ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», систему органів у сфері державної реєстрації становлять:
1) Міністерство юстиції України;
2) інші суб'єкти державної реєстрації.
2. До повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить:
1) формування державної політики у сфері державної реєстрації;
2) нормативно-правове, методологічне та інформаційне забезпечення у сфері державної реєстрації;
2-1) організація роботи з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів, крім нотаріусів, які виконують повноваження державної реєстрації відповідно до покладених на них законом обов'язків;
3) координація діяльності у сфері державної реєстрації громадських формувань;
4) контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі відповідно до цього Закону та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом;
5) здійснення повноважень держателя Єдиного державного реєстру;
6) визначення технічного адміністратора;
7) забезпечення надання доступу до Єдиного державного реєстру державним реєстраторам, уповноваженим особам суб'єктів державної реєстрації прав, іншим суб'єктам відповідно до цього Закону та прийняття рішень про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;
8) розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом;
9) складання протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;
10) взаємодія з державними органами, органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями з питань державної реєстрації;
11) державна реєстрація політичних партій, всеукраїнських профспілок, їх об'єднань, всеукраїнських об'єднань організацій роботодавців, відокремлених підрозділів іноземних неурядових організацій, представництв, філій іноземних благодійних організацій, постійно діючих третейських судів, засновниками яких є всеукраїнські громадські організації, всеукраїнських творчих спілок, символіки громадських формувань;
12) надання виписок у паперовій формі для проставлення апостилю та проставлення на них апостилю;
13) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
3. До повноважень інших суб'єктів державної реєстрації належить:
прийому документів, поданих для державної реєстрації;
державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій;
ведення Єдиного державного реєстру та надання відомостей з нього;
формування та зберігання реєстраційних справ;
2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Так, контролюючі органи, у даному випадку - позивач у справі №160/8197/19 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби не відноситься до п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», яким визначено «інші суб'єкти державної реєстрації»
Відтак, зміст зазначених вище по тексту як пп.20.1.28 п. 20.1. ст.20 ПК України, так і пп.67.2 ст.67 ПК України не передбачає права контролюючого органу нехтувати нормами спеціального Закону, що регулює відповідні правовідносини, в даному видадку ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», та звертатись до адміністратвиного суду нібито з повноважним правом для врегулювання та вирішення по суті питання щодо здійснених реєстраційних дій держаного реєстратора.
Ззаначений вище факт встановлений в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №904/8185/17.
Відтак, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Системний аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність з боку позивача обґрунтування належними доказами в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України незаконного та необґрунтованого характеру оскаржуваної реєстраційної дії державного реєстратора Коовальова Сергія Вадимовича, а саме: Державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» в результаті ліквідації.
А відтак, викладене вище має наслідком наступне. Оскаржувана реєстраційна дія державного реєстратора Коовальова Сергія Вадимовича, а саме: Державна реєстрація припинення юридичної особи ТОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» в результаті ліквідації, є прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваної реєстраційної дії, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відповідно до платіжного доручення від 19.08.2019 р. №2031 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи норми ч.2 ст.139 КАС України, якою визначено, що при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13 листопада 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова