Справа № 826/12682/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Парінова А.Б., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року

у справі №826/12682/17 (розглянуто у порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач), з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (надалі - відповідач) про

- визнання протиправним та скасувати наказ № 1107 від 27 червня 2017 року, у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнання протиправним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 № 509 о/с від 17 липня 2017 року; зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17 липня 2017 року, із обов`язковими виплатами;

- зобов`язати відповідача направити ОСОБА_1 на обстеження військово-лікарською комісією для встановлення ступеня придатності до служби та прийняти рішення щодо подальшого проходження служби прийняти із врахуванням результатів обстеження військово-лікарською комісією;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану неправомірними діями, у розмірі 10 000 гривень;

- стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 3307 гривень 20 копійок.

В обґрунтування позову зазначено, що керівництво Головного управління Національної поліції у Київській області не мало приймати наказ про звільнення позивача із займаної посади у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки позивач мав намір припинити трудові стосунки з органами поліції, у зв`язку з хворобою, що передувало подіям проведення службового розслідування та звільнення позивача з займаної посади.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не взято до уваги твердження позивача, що в періоди: з 27 квітня 2017 року по 16 серпня 2017 року; з 14 березня 2017 року по 28 березня 2017 року та з 26 травня 2017 року по 29 травня 2017 року, останній перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в різних медичних закладах, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому факту, що перебуваючи у трудових відносинах із відповідачем, 30 травня 2017 року позивачем подано рапорт про звільнення його із служби у Національній поліції України, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та проханням видати перед звільненням направлення на проходження військово-лікарської комісії, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України №285 від 03 квітня 2017 року «Про затвердження положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС».

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд залишити без змін рішення першої інстанції.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач наказом №1 о/с від 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в поліцію на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Обухівського відділу поліції Головного управління поліції у Київській області.

Зведеною групою Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області (надалі - ГУНП в Київській області) та Департаменту кадрового забезпечення національної поліції України 26 травня 2017 року здійснено перевірку наявності особового складу Обухівського ВП ГУНП в Київській області та відділень, які входять до його складу, під час якої виявлено відсутність інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області (надалі - СРПП №4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області) підполковника поліції ОСОБА_1, про що поданий відповідний рапорт.

Під час інспектування встановлено, що основними причинами є особиста недисциплінованість деяких працівників та відсутністю контролю за службовою діяльністю підлеглих з боку керівництва управління.

Зазначені факти стали відомі під час службового розслідування за фактом відсутності на службі інспектора СРПП №4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 , що зазначено у Висновку від 20 червня 2017 року.

Наказом ГУНП України в Київській області від 30 травня 2017 року № 945 начальником Головного управління Національної поліції у Київській області полковником поліції Ценовим Д .М . проведення службового розслідування доручено голові комісії начальнику відділу комплектування УКЗ ГУНП в Київській області майора поліції Кутового В.В. , членам комісії - інспектору відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Кальченка О.В. старшого оперуповноваженого Київського обласного управління ДВБ НП України майора поліції Семейкіна О.В.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі без законних підстав: з 07 травня 2016 року по 05 липня 2016 року; з 03 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року; з 21 вересня 2016 року по 13 березня 2017 року ; з 29 березня 2017 року по 26 травень 2017 року.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що у період з квітня 2016 року по червень 2017 року, будучи призначеним на посаду інспектора СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області, довгий період не міг виконувати службові обов`язки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та проходженням довготривалого лікування, про яке він своєчасно не повідомив своє пряме керівництво. При цьому, кого саме ОСОБА_1 не міг згадати у зв`язку з давністю часу. Разом з тим, позивачу надходили телефонні дзвінки з кадрового апарату Обухівського відділу поліції, із запитанням про стан його здоров`я, на що він відповідав, що стан здоров`я не покращився.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України "Про призначення службового розслідування" від 31 травня 2017 року №945 доручено комісії провести службове розслідування за інформацією, викладено в рапорті.

В наказі Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників" від 27 червня 2017 року №1107 зазначено, що у ході проведення службового розслідування інформація, викладена у рапорті, підтвердилася в частині невиходу ОСОБА_1 на службу у періоди з 01 січня 2017 року по 13 березень 2017 року, з 29 березня 2017 року по 26 травня 2017 року, а у діях окремих працівників та керівництва Обухівського ВП ГУНП в Київській області встановлено ряд порушень вимог нормативної бази, яка регламентує діяльність поліції.

З описової частини наказу від 27 червня 2017 року №1107 встановлено, що дні невиходу на службу інспектора СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1, з 01 січня 2017 року по 13 березень 2017 року, з 29 березня 2017 року по 26 травня 2017 року визнано прогулами.

У зв`язку з вищевикладеним, за порушення службової дисципліни, що виразилась у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а саме невиході на службу без поважних причин, тобто прогулів з 01 січня 2017 року по 13 березень 2017 року, з 29 березня 2017 року по 26 травня 2017 року інспектора СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з правомірністю спірних наказів позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність призначення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни серед деяких працівників СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області, в ході якого встановлено порушення інспектором СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а саме, невиході на службу без поважних причин, тобто прогулів з 01.01.2017 по 13.03.2017, з 29.03.2017 по 26.05.2017, що є несумісним з подальшим проходженням служби в органах поліції, тому прийнятий за наслідком проведеного службового розслідування спірний наказ ГУ НП в Київській області від 27 червня 2017 року №1107 в частині такими, що прийнятий відповідачем обґрунтовано, за наявності визначених законом підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, судом першої інстанції зроблено висновки, що з боку відповідача відсутні порушень порядку проведення службового розслідування.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 р. № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 2 цього Закону, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 3 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктам 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 9 Розділу ІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460 службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 5 вищезазначеного Закону визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу.

Відповідно до статті 12 зазначеного Закону, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», яка визначає, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно з частиною першою 1 статті 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що зведеною групою Управління кадрового забезпечення ГУНП в Київській області та Департаменту кадрового забезпечення НП України 26.05.2017 було здійснено перевірку наявності особового складу Обухівського ВП ГУНП в Київській області та відділень, які входять до його складу, під час якої виявлено відсутність інспектора СРПП №4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1, про що поданий відповідний рапорт.

Відповідно до пунктом 2.1 Інструкції про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013 р. (надалі - Інструкція, в редакції чинній станом на час виникнення спору) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпунктом 2.2.20 пунктом 2.2 Інструкції передбачено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пунктами 2.5, 2.6 Інструкції).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що Наказом ГУНП України в Київській області від 30.05.2017 року № 945 начальником Головного управління Національної поліції у Київській області полковником поліції Ценовим Д.М. проведення службового розслідування доручено голові комісії начальнику відділу комплектування УКЗ ГУНП в Київській області майора поліції Кутового В.В. , членам комісії - інспектору відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Кальченка О.В. старшого оперуповноваженого Київського обласного управління ДВБ НП України майора поліції Семейкіна О.В.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі без законних підстав: з 07 травня 2016 року по 05 липня 2016 року; з 03 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року; з 21 вересня 2016 року по 13 березень 2017 року; з 29 березня 2017 року по 26 травень 2017 року.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що у період з квітня 2016 року по червень 2017 року, будучи призначеним на посаду інспектора СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області, довгий період не міг виконувати службові обов`язки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та проходженням довготривалого лікування, про яке він своєчасно не повідомив своє пряме керівництво. При цьому, кого саме ОСОБА_1 не міг згадати у зв`язку з давністю часу. Разом з тим, позивачу надходили телефонні дзвінки з кадрового апарату Обухівського відділу поліції, із запитанням про стан його здоров`я, на що він відповідав, що стан здоров`я не покращився.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України "Про призначення службового розслідування" від 31 травня 2017 року №945 доручено комісії провести службове розслідування за інформацією, викладено в рапорті.

З метою з`ясування чи перебував інспектор СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_1 на лікарняному у медичному закладі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» (надалі - ДУ «ТМО МВС України по Київській області») у період з 2008-2017 роки направлено запит від 06 червня 2017 року № 2230/109/12/01-17до ДУ «ТМО МВС України по Київській області» (стор. 95 том І).

ДУ «ТМО МВС України по Київській області» направлено на адресу начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Київській області Долгова А.В. повідомлення від 06 червня 2017 року №33/30-237, в якому повідомлялося, що в період з 2008 року по 2013 рік ОСОБА_1 на лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Київській області» не перебував з 2008 року по 2013 року, а перебував на лікуванні:

в 2014 року: довідка №337 з 20 лютого по 10 березня (амбулаторно);

довідка №1215 з 23 червня по 30 червня (амбулаторно);

в 2015 році: довідка №1210 з 23 червня по 30 червня (амбулаторно);

в 2016 році: довідка №198 з 29 січня по 12 лютого (амбулаторно);

довідка №462 з 15 лютого по 04 березня (амбулаторно);

довідка №611 з 09 березня по 25 березня (амбулаторно);

довідка №665 з 23 березня по 08 квітня (амбулаторно);

довідка №830 з 11 квітня по 20 квітня (амбулаторно);

довідка №1300 з 15 липня по 20 серпня (амбулаторно);

в 2017 році: довідка №804 з 14 березня по 28 березня (амбулаторно);

довідка №1308 з 26 травня по 29 травня (амбулаторно) (стор. 98 том І).

Крім того, на адресу Головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» надіслано запит 06 червня 2017 року №2269/109/12 про надання інформації щодо перебування інспектора СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 на лікарняному у медичному закладі у період з 2008-2017 роки (стор. 94 том І).

Листом від 12.07.2017 року №12072017 Комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» повідомив Головне управління Національної поліції Київської області, що чинним в Україні законодавством, для отримання інформації, такої підстави, як «службова необхідність» не установлено, а отже лікарня не може надати запитувану інформацію (стор. 97 том І).

Також, Головним управління Національної поліції Київської області 07 червня 2017 року надіслано запит №2260/109/12 на Начальників УІПКП « 102» ГУНП в Київській області про надання інформації щодо виїзду ОСОБА_1 у період 2008 -2017 роки (стор. 96 том І).

Листом від 08 червня 2017 року Начальником УІПКП « 102» ГУНП в Київській області надано відомості з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетнули державний кордон України, надані за останні 5 років з додатком на 6 аркушах (стор. 107 - 110 том І).

Відповідно до пункту 5.4 Інструкції №230 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Пункт 8.3 Інструкції №230 визначено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

В наказі Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників" від 27 червня 2017 року №1107 зазначено, що у ході проведення службового розслідування інформація, викладена у рапорті, підтвердилася в частині невиходу ОСОБА_1 на службу у періоди з 01 січня 2017 року по 13 березня 2017 року, з 29 березня 2017 року по 26 травень 2017 року, а у діях окремих працівників та керівництва Обухівського ВП ГУНП в Київській області встановлено ряд порушень вимог нормативної бази, яка регламентує діяльність поліції.

Крім того, в описовій частині наказу від 27 червня 2017 року №1107 встановлено, що дні невиходу на службу інспектора СРПП № 4 Обухівського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1, з 01 січня 2017 року по 13 березня 2017 року, з 29 березня 2017 року по 26 травня 2017 року визнано прогулами.

Колегія суддів звертає увагу, що для вирішення даного спору підлягає передусім встановлення факту відсутності позивача на службі у вказані періоди, наявність поважних причин такої відсутності та обізнаність роботодавця про такі причини.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам про перебування позивача на лікарняному, що підтверджується листами непрацездатності та довідками, колегія суддів з даного приводу зазначає наступне.

В матеріалах справи містяться наступні довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС:

№9 від 21 квітня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 21 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (амбулаторно);

№12 від 27 квітня 2017 року про перебування позивача на лікарняному в період з 27 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року (амбулаторно);

№1308 від 26 травня 2017 року про перебування позивача на лікарняному в період з 26 травня 2017 року по 29 травня 2017 року (амбулаторно);

№1210 від 23 червня 2015 року про перебування позивача на лікарняному в період з 23 червня 2015 року по 27 травня 2015 року (амбулаторно);

№198 від 29 січня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 29 січня 2016 року по 06 лютого 2016 року (амбулаторно);

№462 від 29 січня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 29 січня 2016 року по 06 лютого 2016 року (амбулаторно);

№611 від 09 березня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 09 березня 2016 року по 19 березня 2016 року (амбулаторно);

№665 від 26 березня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 26 березня 2016 року по 05 квітня 2016 року (амбулаторно);

№830 від 11 квітня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 11 квітня 2016 року по 16 квітня 2016 року (амбулаторно);

№804 від 28 березня 2017 року про перебування позивача на лікарняному в період з 14 березня 2017 року по 28 березня 2017 року (стаціонар);

№1629 від 23 серпня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 23 серпня 2016 року по 10 вересня 2016 року (амбулаторно);

та лист непрацездатності серія АГЮ №020394 від 14 липня 2016 року про перебування позивача на лікарняному в період з 06 липня 2016 року по 14 липня 2016 року (стаціонар) (стор. 81 - 92 том. І).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 року №532/274/136-ос/1406, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Таким чином, відсутність на місці несення служби з поважних причин повинні бути належним чином документально оформлені, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою, в зв`язку з чим, на думку колегії суддів, надані позивачем медичні висновки не підтверджують тимчасову непрацездатність позивача та, як наслідок, відсутність його на службі з поважних причин.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що в період з 01 січня 2017 року по 13 березня 2017 року, з 29 березня 2017 року по 26 квітня 2017 року, з 30 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року підтверджено відсутності позивача на службі з поважних причин, за виключенням періоду з 27 квітня 2017 року по 29 квітня 2017 року (довідка №12 від 27 квітня 2017 року), а інший період відсутності на робочому місці не підтверджено.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що в період з 13 лютого 2017 року по 14 березня 2017 року; з 29 березня 2017 року по 27 квітня 2017 року; з 03 травня 2017 року по 26 травня 2017 року позивач перебував на робочому місці, табелювався та отримував заробітну плату, про що відповідачу було добре відомо та в період з 27 квітня 2017 року - 16 серпня 2017 року - перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в різних медичних закладах.

Колегія суддів критично ставиться до вищезазначених тверджень позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на робочому місці в дані періоди, виконання його службових обов`язків та відсутні докази перебування останнього тривалий час на лікарняному за період: з 04 травня 2017 року по 25 травня 2017 року та з 30 травня 2017 року по 18 липня 2017 року.

Більше того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем відповідача про причини відсутності його на службі з наданням в подальшому документальних доказів таких причин.

Абзацом першим пункту 5.4 Інструкції № 230 визначено, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено вірні та обґрунтовані висновки, що позивач порушив вимоги статей 1, 2, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Правила етичної поведінки поліцейських, Правила внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Київській області, що виразилось у особистій недисциплінованості та відсутності тривалого часу на службі без поважних причин, за що доцільно застосував крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію».

Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року по справі №815/810/18 (адміністративне провадження №К/9901/3083/19), від 26 вересня 2019 року по справі №820/4063/18 (адміністративне провадження №К/9901/2698/19), від 02 жовтня 2019 року по справі №1440/2177/18 (адміністративне провадження №К/9901/22578/19).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому факту, що перебуваючи у трудових відносинах із відповідачем, 30 травня 2017 року позивачем подано рапорт про звільнення його із служби у Національній поліції України, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та проханням видати перед звільненням направлення на проходження військово-лікарської комісії, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України №285 від 03 квітня 2017 року «Про затвердження положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС».

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, що Наказом ГУНП України в Київській області від 30.05.2017 року № 945 призначено проведення службового розслідування щодо не виходу на службу позивача, а отже, на думку колегії суддів, щодо уникнення проведення службової перевірки та притягнення в майбутньому позивачем до дисциплінарної відповідальності позивачем подано рапорт про звільнення його із служби у Національній поліції України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом 5 (п`яти) днів.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.Б. Парінов

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.