Справа № 1.380.2019.001462
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001462
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань Жовковська Ю.В.

з участю представників

від позивача Бойко Н.Р., Загуменна Л.Б., Загуменний А.М.,

від відповідача Козоріз О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом приватної фірми «Авіта» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

приватна фірма Авіта звернулася в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.12.2018 року за №.

Аргументами позовних вимог є те, що не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 29.08.2018 року за № та за № позивач, в порядку адміністративного оскарження, до ДФС України скерував скаргу від 19.09.2018 року за №122. Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 19.11.2018 року позивачу повідомлено про часткове задоволення скарги від 19.09.2018 року за №122 та зобов`язано відповідача направити позивачу податкове повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ. Дане рішення ДФС України (направлене рекомендованим поштовим відправленням №642) отримано позивачем 21.11.2018 року. Відтак, на думку позивача, строк на оскарження до відповідного суду податкового повідомлення-рішення від 29.08.2018 року за № розпочався 22.11.2018 року. Таки чином, позивач вважає, що строк звернення до суду із відповідним позовом закінчувався 22.12.2018 року. А тому, не погодившись із вищевказаними рішеннями ДФС України від 19.11.2018 року (отриманим 21.11.2018 року), відповідач 18.12.2018 року (тобто в межах строку звернення до суду) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень. Як наслідок, позивач вважає, що у нього відсутній податковий борг перед бюджетом, на час перевірки, а тому контролюючим органом протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення та відмовлено у виплаті бюджетного відшкодування по ПДВ у розмірі 85945 грн. 93 коп.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.06.2019 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року, занесеною у протокол судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини.

За результатами камеральної перевірки ПФ «Авіта» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області складено акт від 18.12.2018 року за №106/13-01-12-02/19161817 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 року за №, яким визначено відсутність права і врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2018 року на суму 85945 грн. 93 коп.

Так, перевіркою встановлено, що відповідно до п.200.12 ст.200 ПК ПФ «Авіта» не має права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) в сумі 85945 грн. 93 коп.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Змістом спірних правовідносин є дотримання умов отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 даної статті при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як передбачено п.200.7 цієї ж статті, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.12 згаданої статті передбачено, що у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

Під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами, що ПФ «Авіта» подано податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.11.2018 року за № в якій визначено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2018 року у розмірі 189742 грн. 00 коп.

Однак, під час камеральної перевірки контролюючим органом було встановлено, що станом на 18.12.2018 року сума податкового боргу позивача складає 85945 грн. 93 коп.

Дана сума податкового боргу, виникла у зв`язку з прийняттям контролюючим органом податкових повідомлень рішень від 29.08.2018 року за № та за №.

Згідно з визначення підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Як передбачено п.56.17 ст.56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до п.56.19 ст.56 ПК України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Наведені норми дозволяють суду прийти до висновку, що у проміжку між днем закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення до звернення платника податків до суду з позовом про оскарження такого рішення, сума грошового зобов`язання є узгодженою, а тому вважається податковим боргом.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не містить норм, які б кваліфікували суму грошового зобов`язання як неузгоджену в проміжку між днем закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення до звернення платника податків до суду з позовом про оскарження такого рішення.

В матеріалах справи наявне рішення Державної фіскальної служби України від 19.11.2018 року за №37499/6/99-99-11-03-03-25, яким скаргу ПФ «Авіта» від 19.09.2018 року за №122 задоволено частково податкове повідомлення-рішення від 29.08.2018 року за № про визначення суми грошового зобов`язання за платежем мито залишено без змін та зобов`язано ГУ ДФС у Львівській області направити податкове повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з урахуванням встановленої технічної помилки.

Таким чином, суд вважає, що з врахуванням положень п.56.17 ст.56 ПК України, частина суми грошового зобов`язання, визначена податковими повідомленнями рішеннями від 29.08.2018 року за № та за №, набула статусу узгодженої в день отримання позивачем рішення Державної фіскальної служби України від 19.11.2018 року за №37499/6/99-99-11-03-03-25, тобто 21.11.2018 року.

В подальшому позивачем 19.12.2018 року було подано до Львівського окружного адміністративного суду позов про скасування вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, що підтверджується копією позову з відповідною відміткою канцелярії суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2019 року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 29.08.2018 року за № в частині 60804 грн. 64 коп. та від 21.11.2018 року за № в частині 12160 грн. 96 коп.

Відтак, на думку суду, на момент проведення камеральної перевірки станом на 18.12.2019 року у позивача існувала податкова заборгованість у розмірі 85945 грн. 93 коп., оскільки в період з 21.11.2018 року (день отримання рішення за результатами процедури адміністративного оскарження) по 19.12.2018 року (день подання позову до адміністративного суду) частково сума грошового зобов`язання, яка виникла на підставі податкових повідомлень - рішень від 29.08.2018 року за № та за №, вважалась узгодженою.

За таких обставин, контролюючий орган правомірно дійшов висновку про наявність у позивача податкового боргу у розмірі 85945 грн. 93 коп. та прийняв податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 року за №.

Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, судом не беруться до уваги правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду та долучені позивачем до заяви від 13.11.2019 року, оскільки зі змісту наведених постанов не вбачається за можливе встановити аналогічність спірних правовідносин з правовідносинами у даній справі.

З огляду на викладе, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено та підписано 20 листопада 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк