Справа № 826/26018/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року

Київ

справа №826/26018/15

адміністративне провадження №К/9901/45560/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Завод "Арсенал" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року (суддя Добрянська Я.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року (колегія суддів: Мацедонська В.Е., Лічевецький І.О., Мельничук В.П.) у справі за позовом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва до Державного підприємства "Завод "Арсенал" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, правонаступником якого є Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва звернулося до суду з адміністративним позовом про стягнення з Державного підприємства Завод "Арсенал" заборгованості зі сплати різниці фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у загальному розмірі 348493,60 грн. (з них: за Списком №1 - 160185,42 грн., за Списком №2 - 188308,18 грн.).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ДП завод «Арсенал», що утворилось шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал», не є тотожним з ДП завод «Арсенал», що було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», відповідач не є правонаступником ВО «Завод Арсенал» та є лише частковим правонаступником ДП завод «Арсенал», що існувало до приєднання до КП СПБ «Арсенал». Відтак вважає, що розподіл зобов`язань по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно повинен відбуватись згідно розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП завод «Арсенал» від 29 лютого 2012 року.

Заперечення та відзив на касаційну скаргу не надходили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Справу передано до Верховного Суду.

У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що стаж роботи на ВО «Завод Арсенал» для призначення пенсії на пільгових умовах за п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» набули наступні працівники: ОСОБА_1 (з 12 квітня 1978 року по 24 січня 2007 року), ОСОБА_2 (з 27 березня 1978 року по 10 січня 2007 року), ОСОБА_3 (з 05 квітня 1993 року по день видачі довідки), ОСОБА_4 (з 01 грудня 1986 року по день видачі довідки), ОСОБА_5 (з 01 січня 1979 року по 27 липня 1999 року), ОСОБА_6 (з 04 січня 1987 року по 16 серпня 2007 року), ОСОБА_7 (з 21 грудня 1978 року по 05 липня 1993 року), ОСОБА_8 (з 19 червня 1982 року по 15 грудня 1997 року), ОСОБА_9 (з 01 грудня 1980 року по день видачі довідки), ОСОБА_10 (з 24 липня 1978 року по 17 квітня 1996 року), ОСОБА_11 (з 01 серпня 2008 року по 31 жовтня 2008 року), ОСОБА_12 (з 04 листопада 1983 року по 27 жовтня 1995 року), ОСОБА_13 (з 03 січня 1984 року по 12 березня 1994 року), ОСОБА_14 (з 01 березня 1982 року по 06 лютого 2007 року), ОСОБА_15 (з 01 серпня 1982 року по 07 лютого 1995 року), ОСОБА_16 (з 13 серпня 1981 року по 06 квітня 1995 року), ОСОБА_17 (з 13 червня 1986 року по 14 листопада 1987 року), ОСОБА_18 (з 09 березня 1977 року по день видачі довідки), ОСОБА_19 (з 21 квітня 1986 року по 31 липня 1996 року).

Стаж роботи на ВО «Завод Арсенал» для призначення пенсії на пільгових умовах за п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» набули наступні працівники: ОСОБА_20 (з 01 лютого 1977 року по 04 вересня 1992 року), ОСОБА_21 (з 03 грудня 1981 року по день видачі довідки), ОСОБА_22 (з 01 жовтня 1985 року по день видачі довідки), ОСОБА_23 (з 01 жовтня 1977 року по 27 жовтня 1997 року), ОСОБА_24 (з 05 квітня 1984 року по 02 березня 1992 року), ОСОБА_25 (з 01 лютого 1980 року по 01 березня 1996 року), ОСОБА_26 (з 13 серпня 1980 року по 02 квітня 1995 року), ОСОБА_27 (з 10 червня 1981 року по 13 березня 1995 року), ОСОБА_28 (з 15 березня 1991 року по 23 січня 1997 року), ОСОБА_29 (з 15 червня 1980 року по 01 жовтня 1987 року, з 03 листопада 1997 року по 21 січня 2003 року), ОСОБА_30 (з 01 травня 1984 року по 15 вересня 1985 року, з 03 липня 1987 року по 02 листопада 2010 року), ОСОБА_31 (з 12 липня 1977 року по 30 листопада 2011 року), ОСОБА_32 (з 01 грудня 1979 року по 06 липня 1995 року), ОСОБА_33 (з 12 жовтня 1987 року по 19 липня 2000 року), ОСОБА_34 (з 01 липня 1982 року по 31 серпня 1989 року, з 01 січня 1990 року по 13 грудня 1999 року), ОСОБА_35 (з 01 лютого 1985 року по 20 грудня 1999 року), ОСОБА_36 (з 01 березня 1977 року по 09 грудня 1993 року), ОСОБА_37 (з 18 серпня 1997 року по 02 листопада 2007 року), ОСОБА_38 (за період з 02 березня 1981 року по 01 листопада 1994 року), ОСОБА_39 (з 05 травня 1980 року по 21 серпня 1992 року), ОСОБА_40 (з 01 лютого 1978 року по 03 травня 1992 року), ОСОБА_41 (з 23 липня 1976 року по 03 лютого 1994 року), ОСОБА_42 (з 05 лютого 1985 року по 12 лютого 2001 року), ОСОБА_43 (з 01 серпня 1985 року по 01 серпня 1992 року), ОСОБА_44 (з 12 травня 1980 року по 24 червня 1997 року), ОСОБА_45 (з 17 жовтня 1983 року по 27 вересня 1993 року).

Згідно з картками особового рахунку страхувальника по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №1 та №2 за період з 01 липня 2015 року по 25 листопада 2015 року та розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за червень-листопад 2015 року, що були отримані відповідачем згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, загальна заборгованість ДП завод «Арсенал» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 25 липня 2015 року по 25 листопада 2015 року становить 348493,60 грн. (в т.ч. за списком №1 - 160185,42 грн., за списком №2 - 188308,18 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що відповідач має всі права та обов`язки підприємства, на якому працювали громадяни на посадах, перебування на яких дає право на отримання пенсій за віком на пільгових умовах (відповідно до п.«а», п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а тому наявні підстави для стягнення з ДП завод «Арсенал» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 348493,60 грн. (в т.ч. за списком №1 - 160185,42 грн., за списком №2 - 188308,18 грн.).

В силу вимог п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за N 64/8663, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судами встановлено, що наказом Міністерства оборонної промисловості СРСР від 13січня 1975 року № 4 на базі заводу «Арсенал» ім. В.І. Леніна створено виробниче об`єднання «Завод Арсенал».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 1991 року № 227 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про підприємства» та відповідно до Закону України від 10 вересня 1991 року № 1540-ХІІ «Про підприємства», учасники об`єднання, в тому числі головна структурна одиниця завод «Арсенал», перереєстрували свої статути і вийшли зі складу об`єднання.

Відповідно до Статуту виробничого об`єднання «Завод Арсенал», затвердженого головою Держоборонпроммашу України 14 листопада 1991 року, до складу об`єднання крім інших входили: Завод «Арсенал» ім. В.І. Леніна - головна структурна одиниця та Центральне конструкторське бюро - структурна одиниця.

Суб`єкти господарювання, що входили до складу зазначеного об`єднання, були самостійними і мали статус юридичної особи, діяли на підставі своїх статутів.

У грудні 1993 року Міністерством машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України затверджено статут Державного підприємства «Завод «Арсенал», зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією міста Києва 07квітня 1994 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 1998 року № 987 центральне конструкторське бюро «Арсенал» перетворене на казенне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Арсенал», а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2009 року № 525-р - на КП СПБ «Арсенал».

Відповідно до пункту 2 вищевказаного розпорядження вирішено реорганізувати ДП завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного Приладобудування» шляхом Приєднання до казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», а також Національне космічне агентство України зобов`язано здійснити в установленому порядку заходи, пов`язані з реорганізацією зазначених підприємств, та подати Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до актів законодавства у зв`язку з прийняттям цього розпорядження.

28 травня 2009 року наказом НКАУ «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» № 141 (далі - Наказ № 141) на виконання Розпорядження № 525-р реорганізовано завод «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», припинено діяльність державного підприємства завод «Арсенал».16 листопада 2009 року комісією з припинення заводу «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» було підписано передавальний акт передання всього майна, прав та обов`язків заводу «Арсенал» до КП СПБ «Арсенал» в результаті приєднання, затверджений наказом НКАУ від 18 листопада 2009 року № 376.

Відповідно до пункту 2 зазначеного акта комісія передала, а КП СПБ «Арсенал» прийняло все майно, права та обов`язки об`єкта приєднання заводу «Арсенал» згідно з даними результатів інвентаризації станом на 1 червня 2009 року та балансу заводу «Арсенал» станом на 1 жовтня 2009 року, а 24 листопада 2009 року до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи заводу «Арсенал».

24 березня 2011 року Київським апеляційним адміністративним судом було винесено постанову у справі № 2а-6913/09/2670, якою задоволено позов Первинної профспілкової організації заводу «Арсенал» до Кабінету Міністрів України, НКАУ, третя особа на стороні відповідачів КП СПБ «Арсенал», про часткове визнання незаконним пункту 2 Розпорядження № 525-р та Наказу № 141. Визнано незаконним та скасовано положення пункту 2 Розпорядження № 525-р у частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал». Визнано незаконним та скасовано Наказ № 141.

19 травня 2011 року державним реєстратором скасовано реєстрацію щодо припинення юридичної особи - ДП завод «Арсенал».

Згідно з наказом Державного космічного агентства України від 26 грудня 2011 року № 411 завод «Арсенал» поновив свою діяльність внаслідок виділення з КП СПБ «Арсенал».

29 лютого 2012 року складено розподільчий баланс прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП заводом «Арсенал», затвердженим наказом Державного космічного агентства України від 07 вересня 2012 року № 327.

В касаційній скарзі відповідач звертає увагу, що після виділу підприємству повернути лише 26% основних засобів, що йому належали до КП СПБ «Арсенал» та 17 % кількості працюючих.

Також з матеріалів справи вбачається що за період з 2002 року по 2009 рік (до видачі розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2009 року № 525-р) ДП завод «Арсенал» видало довідки про підтвердження пільгового стажу, починаючи з 1973 року 23 працівникам, а в період з 2009 року по 2012 рік (до відновлення діяльності ДП завод «Арсенал») такі довідки видало КП СПБ «Арсенал» 21 особам.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ДП завод «Арсенал» як до припинення своєї державної реєстрації на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2009 року за № 525-р, так і після поновлення запису про свою державну реєстрацію з 19 травня 2011 року є правонаступником заводу «Арсенал» як окремої юридичної особи, що входила до складу Виробничого об`єднання «Завод Арсенал». Вважав, що здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій визначено законодавством і після поновлення державної реєстрації ДП «Завод «Арсенал» цей обов`язок повернувся до підприємства автоматично і жодних актів приймання-передачі для цього укладати не потрібно.

За змістом частин 1, 2 статті 109 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Згідно з вимогами частини 3 статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що на обсяг відповідальності в спірних правовідносинах впливає період набуття стажу на тому чи іншому підприємстві та розмір переходу за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків внаслідок виділу.

З метою вжиття заходів для з`ясування всіх обставин справи суди мали дослідити і надати правову оцінку цим обставинам та перевірити, на якому з підприємств працював кожен пенсіонер, де і в якому розмірі він набув стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, яке саме підприємство надавало довідки про наявний трудовий стаж при призначенні пенсії та у зв`язку з чим, яке майно (і на яку суму), права і обов`язки передані відповідачу за розподільчим балансом від 29 лютого 2012 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Завод "Арсенал" задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук