Справа № 460/3266/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 листопада 2019 року м. Рівне №460/3266/19

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Недашківська К.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, АТ «Рівнегаз», ТОВ «Рівнегаз Збут», Міністерства енергетики та вугільної промисловості про визнання протиправним та скасування розпорядження, реєстрацій, та перевіривши на предмет відповідності позовної заяви вимогам статей Кодексу адміністративного судочинства України,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду з Рівненського міського суду Рівненської області надійшов позов Людини - громадянки України Мельничук Людмили Степанівни (далі - позивач) до Рівненської міської ради (далі - відповідач 1), АТ «Рівнегаз» (далі - відповідач 2), ТОВ «Рівнегаз Збут» (далі - відповідач 3), Міністерства енергетики та вугільної промисловості (далі - відповідач 4) про визнання протиправними та скасування розпорядження міського голови від 14.07.1994 №923Р, від 17.08.1995 №1124Р, від 22.06.1996 №1232Р, від 25.09.1996 №1401Р, від 20.03.1997 №424Р, від 13.05.1998 №895Р, від 21.09.2000 №2080Р; скасування реєстраційних дій від 27.07.2010 стосовно переоформлення ВАТ «Рівнегаз» на ПАТ «Рівнегаз», реєстраційних дій стосовно оформлення ТОВ «Рівнегаз Збут», де засновником ПАТ «Рівнегаз», та інші реєстраційні дії Відповідачів 1 та 2, які будуть виявлені з архіву; -зобов`язання Прокуратури Рівненської області, Управління СБУ в Рівненській області проконтролювати передачу майна територіальної громади м. Рівне та області, яке незаконно захоплене та перебуває у АТ «Рівнегаз» та ТОВ «Рівнегаз Збут», на баланс територіальних громад Рівненської області.

У відповідності до вимог пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 14.08.2018 Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради надіслало представнику позивача лист за №225/01-18, в якому повідомило, що розпорядженням міського голови від 24.01.1992 №32 Р проведено державну реєстрацію Обласного державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (), засновником якого було Рівненське обласне управління по газопостачанню та газифікації. 14.07.1994 на підставі розпорядження міського голови №923 Р було здійснено перереєстрацію вищевказаної юридичної особи у зв`язку зі зміною її назви на Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз». Розпорядженнями від 17.08.1995 №1124 Р, від 22.08.1996 №1232 Р, від 25.09.1996 №1401 Р, від 20.03.1997 №424 Р, від 13.05.1998 №895 Р проводилась державна реєстрація змін до установчих документів ВАТ «Рівнегаз». Розпорядженням міського голови від 21.09.2000 №2080 Р проведено державну реєстрацію нової редакції установчих документів ВАТ «Рівнегаз», заснованого відповідно до рішення Державного комітету України по нафті і газу від 14.03.1994 №121, шляхом перетворення Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» у Відкрите акціонерне товариство, керуючись Указом Президента України «Про корпоратизацію підприємства» від 15.06.1993.

27.07.2010 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проведено реєстраційну дію «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», у зв`язку зі зміною найменування із Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз», , відповідно до рішення, оформленого протоколом №8 позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» від 08.07.2010. Станом на 13.08.2018 в Реєстрі містяться відомості про Міністерство палива та енергетики України як про засновника цієї юридичної особи.

Крім того, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради повідомило, що станом на 13.08.2018 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут», засновником якого є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз», державна реєстрація якого проведена 19.01.2015.

Позивач вважає протиправними вказані розпорядження міського голови та реєстраційні дії стосовно переоформлення ВАТ «Рівнегаз» на ПАТ «Рівнегаз», оформлення ТОВ «Рівнегаз», оскільки в їх результаті державну обласну газопостачаючу компанію було захоплено приватними особами. З посиланнями на статті 34, 35 Закону України «Про власність», позивач зазначала, що до об`єктів права загальнодержавної власності також входить єдина енергетична система. До об`єктів комунальної власності належать місцеві енергетичні системи. Комунальні об`єкти можуть передаватися в оренду шляхом винесення цього питання на сесію, де має бути проведене голосування депутатами. Разом з тим, міський голова передав обласне комунальне стратегічне газове господарство у власність. Подальші реєстраційні дії мали наслідком перехід газової мережі області у приватну власність нерезидентам України.

ОСОБА_1 вказала, що їй, як жителю Рівненської області, за всі ці роки було нанесено матеріальні та моральні збитки, які полягають у тому, що гроші за спожитий газ та за газопостачання поступали не до державного бюджету, а на приватні офшорні рахунки за кордон. Вважає, що ці кошти могли одержувати територіальні громади та спрямувати на соціальні потреби жителів області. Отже, кожен громадянин Рівненщини має збитки від оскаржених розпоряджень, переоформлень.

Отже, предметом спору є правомірність рішення органу місцевого самоврядування - щодо реєстрації змін до установчих документів ВАТ «Рівнегаз», реєстраційні дії стосовно переоформлення ВАТ «Рівнегаз» на ПАТ «Рівнегаз», оформлення ТОВ «Рівнегаз Збут».

Суд зазначає, що статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України справа адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Окрім зазначеного, стаття 5 КАС України регламентує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з наведеного, до суду може бути оскаржене рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а судовому захисту підлягає виключно порушене право позивача. Порушене право, в свою чергу, підлягає захисту в суді з суворим дотриманням принципу спеціалізації.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Спір, що виник між сторонами у даній справі, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач 1, приймаючи оскаржувані розпорядження, хоч і мав владні-управлінські повноваження (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації установчих документів), проте здійснена реєстрація обумовлена наданими для такої реєстрації документами.

Отже, наданню правової оцінки розпорядженням, а в подальшому діям державного реєстратора, передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю акціонерного товариства та товариства з обмеженою відповідальністю.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У зв`язку з цим суд вважає, що позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Згідно з приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Судом встановлено, в межах даного позову позивач оскаржує відповідні розпорядженнями міського голови м. Рівного та не погоджується з проведеними на їх підставі реєстраційними діями, що стосувалися зміни організаційно-правової форми Обласного державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз», внесення змін до статуту господарського товариства ВАТ (ПАТ) «Рівнегаз», створення юридичної особи ТОВ «Рівнегаз Збут» та передачі майна таких підприємств в приватну власність, вказуючи на порушення її прав та прав жителів Рівненської області.

Разом з тим, на переконання суду, оскаржені розпорядження суб`єкта владних повноважень не спричинили виникнення, зміни чи припинення юридичних прав та обов`язків позивача у публічних правовідносинах, так як позивач безпосередньо не перебувала в правовідносинах з відповідачами з приводу приватизації державного підприємства.

Якщо порушення своїх прав позивач вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим спором в розумінні КАС України, оскільки виник не між учасниками публічно-правових відносин, а тому юрисдикція адміністративних судів на нього не поширюється.

Суд зазначає, що відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 30.08.2019 справа в порядку Кодексу адміністративного судочинства України направлена за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду.

Відповідно до статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (частина перша та друга).

Однак, суд зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 була подана в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, і справа з Рівненського міського суду Рівненської області була направлена до Рівненського окружного адміністративного суду в порядку статті 29 КАС України, тобто в порядку передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого.

Однак, судом встановлено, що даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, тому не є адміністративним спором, а відтак адміністративною справою.

Таким чином, в даному випадку відсутній спір між адміністративними судами щодо підсудності.

Крім цього, судом встановлено, що ухвалами Рівненського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 в справі №460/2246/19 та від 16.10.2019 у справі №460/2356/19 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Суб`єкта правовідносин з Україною: людини - громадянки України ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, АТ «Рівнегаз», ТОВ «Рівнегаз Збут», Міністерства енергетики та вугільної промисловості, з зазначенням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Прокуратури Рівненської області, Управління СБУ в Рівненській області, про: визнання протиправними та скасування розпорядження міського голови від 14.07.1994 №923Р, від 17.08.1995 №1124Р, від 22.06.1996 №1232Р, від 25.09.1996 №1401Р, від 20.03.1997 №424Р, від 13.05.1998 №895Р, від 21.09.2000 №2080Р; скасування реєстраційних дій від 27.07.2010 стосовно переоформлення ВАТ «Рівнегаз» на ПАТ «Рівнегаз», реєстраційні дії стосовно оформлення ТОВ «Рівнегаз Збут», де засновником ПАТ «Рівнегаз», та інші реєстраційні дії Відповідачів 1 та 2, які будуть виявлені з архіву; зобов`язання Прокуратури Рівненської області, Управління СБУ в Рівненській області проконтролювати передачу майна територіальної громади м. Рівне та області, яке незаконно захоплене та перебуває у АТ «Рівнегаз» та ТОВ «Рівнегаз Збут», на баланс територіальних громад Рівненської області.

Роз`яснено, що даний спір підлягає вирішенню судом господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу учасників справи.

Також у вказаних ухвалах роз`яснено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною шостою статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи суб`єктний склад сторін спору, такий спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, АТ «Рівнегаз», ТОВ «Рівнегаз Збут», Міністерства енергетики та вугільної промисловості про визнання протиправним та скасування розпорядження, реєстрацій - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію даної ухвали надіслати ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 19.11.2019.

Суддя Недашківська К.М.