Справа № 140/2024/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10809/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Андрусенко О.О., м. Луцьк) у справі № 140/2024/19 за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти,-

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2019 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, у розмірі 244 252,45 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79012, Львівська область, місто Львів, вулиця Героїв Майдану, 32, ідентифікаційний код юридичної особи 08410370) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 244 252,45 грн. (двісті сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят дві грн. 45 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та залишити позовну заяву Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти без розгляду.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що позивач по справі 24.06.2019 року подав до Волинського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з позовною заявою про відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у ВНЗ. Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на дату 19.01.2019 року, коли позивачу стало відомо про постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16 про зміну Великою палатою Верховного Суду практики розгляду даної категорії спорів в порядку адміністративного судочинства, поновив пропущений строк для звернення до адміністративного суду, з чим не згідний відповідач ОСОБА_1 . Відповідач вважає, що судом першої інстанції помилково було поновлено строк звернення до суду, а тому позовна заява має бути залишена без розгляду на підставі ч.4 ст.123 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 28.07.2015 року №23-КС абітурієнта ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с.12).

Відповідно до наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) від 06.08.2015 року №182 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 з 06.08.2015 року зараховано до списків особового складу Академії та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з обіду 06.08.2015 року, призначено на посаду курсанта факультету бойового застосування військ. Крім того, з 06.08.2019 року позивачу призначено виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію в розмірі 125% від посадового окладу, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення (а.с.13).

06.08.2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (а.с.14).

Згідно з пунктом 1 вказаного контракту відповідач зобов`язувався, зокрема, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Курсант ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії у зв`язку із небажанням продовжувати навчання. Крім того, у даному рапорті відповідач зазначив про свою обізнаність із обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у навчальному закладі, на підставі постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах №946 від 12.07.2006 року та зобов`язався їх відшкодувати (а.с.15).

Наказом начальника Національної академії від 10.01.2018 року №2 (по особовому складу) з солдатом ОСОБА_1 , курсантом навчального курсу факультету бойового застосування військ розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та відраховано з числа курсантів третього курсу спеціальності Військове управління (за видами Збройних Сил) спеціалізації Управління діями підрозділів механізованих військ у зв`язку із розірванням контракту, звільнено з військової служби у запас за пунктом и частини шостої з урахуванням вимог частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) (а.с.16).

Крім того, наказом начальника Національної академії від 10.01.2018 року №9 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, а з котлового зі сніданку 11.01.2018 року, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 06.08.2015 року по 10.01.2018 року в сумі 244 252,47 грн. (а.с.17).

Також, ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено із довідкою-розрахунком №1017 від 10.01.2018 року про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії, у сумі 244 252,45 грн. Як вбачається з даної довідки, ОСОБА_1 вказав, що з розрахунком не згідний, проте під записом про зобов`язання останнього оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії до 10.02.2018 року поставив підпис (а.с.18).

Вирішуючи питання щодо порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом та наявності поважних причин для його поновлення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами ч. 3 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом заявленого позивачем адміністративного позову є правомірність стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі вищої освіти у розмірі 244252.45 грн.

Згідно довідки-розрахунку позивача від 10.01.2018 року № 1017, відповідач зобов`язувався оплатити суму витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі вищої освіти в касу або на рахунок Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до 10.02.2018 року. Також, у вказаній довідці-розрахунку зазначено про незгоду відповідача з сумою розрахунку у зв`язку з неправильним нарахуванням коштів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів ч. 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, з зазначеного вбачається, що відповідачу було надано строк на добровільну сплату витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі вищої освіти до 10.02.2018 року, у зв`язку з чим, починаючи з 11.02.2018 року розпочав сплив строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.

В свою чергу, як свідчать встановлені обставини справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 24.06.2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду позивач посилається на зміну Великою Палатою Верховного Суду практики юрисдикції розгляду даної категорії справи, що було відображено в постанові від 12.12.2018 року по справі № 804/285/16. Зауважено, що на момент відрахування позивача, спори даної категорії вирішувались в порядку цивільного судочинства, із встановленим строком позовної давності в три роки.

Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

Крім того, необхідно відзначити, що в апеляційній скарзі позивач зазначив, що про постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі № 804/285/16 останній дізнався 21.01.2019 року.

Між тим, як було встановлено судом, позивач звернувся з даним позовом 24.06.2019 року, тобто в строк, який перевищує 1 місяць з дня ознайомлення з текстом зазначеного судового рішення. При цьому, підстави неможливості звернення позивача до суду у місячний строк з дня ознайомлення з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року, останнім до суду надано не було.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що строк звернення позивача з даним позовом був пропущений позивачем без поважних причин.

Також, що стосується посилань позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, які встановлюють шестимісячний строк звернення до суду, то суд апеляційної інстанції зазначає, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорі підлягають застосуванню приписи ч. 5 ст. 122 КАС України.

Належних, допустимих та достатніх інших доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача щодо визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною та його поновлення, у зв`язку з цим адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 за касаційною скаргою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Колегія суддів також вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 161, 240, 242, 250, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 140/2024/19 скасувати.

Позовну заяву Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська