Справа № 520/9302/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р.Справа № 520/9302/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 (головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В.) по справі № 520/9302/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Харківської міської ради (далі - відповідач), в якій просила суд визнати протиправним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28.08.2019 № 648 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об`єктів» в частині демонтажу металевого гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 ) та скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині.

13.09.2019, представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

зупинення дії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28.08.2019 № 648 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об`єктів» у частині звільнення території міста Харкова від металевого гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 );

заборони Харківській міській раді, виконавчому комітету Харківської міської ради вчиняти будь-які дії (роботи), спрямовані на демонтаж, розбирання, знесення, пошкодження металевого гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 , в тому числі заборонити вчиняти дії щодо залучення суб`єктів господарювання до виконання робіт щодо звільнення території міста Харкова шляхом демонтажу металевого гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 заяву про забезпечення адміністративного позову залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, під час відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по справі № 520/9302/19, дійшов до висновку про недоведеність існування явної та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також про недоведеність того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим у майбутньому, після достовірного встановлення усіх обставин справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частинами 1, 2 ст. 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 08.08.2019 по справі №826/12319/18.

Частина 5 ст. 242 КАС України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28.08.2019 № 648 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об`єктів» в частині демонтажу металевого гаражу біля будинку по пров. Верхівському АДРЕСА_1 ).

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник обґрунтовує необхідність забезпечення позову тим, що очевидною є вірогідність демонтажу відповідачем (або третіми особами) металевого гаражу до закінчення розгляду судом першої інстанції справи по суті, тому невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду першої інстанції, як і унеможливить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів зауважує на тому, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету відповідача та заборони вчиняти будь-які дії (роботи), спрямовані на демонтаж, розбирання, знесення, пошкодження металевого гаражу, фактично є вирішенням спору по суті без проведення судового розгляду справи, що не відповідає змісту інституту забезпечення позову.

Наведені заявником обставини не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки заявником не доведено та матеріали справи не містять об`єктивних доказів співмірності негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також не надано доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до набрання рішення в адміністративній справі законної сили, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про очевидну вірогідність демонтажу металевого гаражу до закінчення розгляду судом першої інстанції справи по суті та про очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення відповідача, не підтверджені належними та допустимими доказами. Колегія суддів не вбачає, на підставі яких фактичних даних заявник дійшов до вищенаведених висновків.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини не можуть вважатись підставою для вжиття заходів для забезпечення позову, вони слугують обґрунтуванням предмету позову та підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі №520/9302/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 20.11.2019 року