Справа № 147/524/19
Суддя: Дудіков А. В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд
справа № 147/524/19
номер провадження № 2-а/147/29/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області адміністративну справу №147/524/19 за позовом ОСОБА_1 до капрала УПП у Одеській області Ніточкіної Ілони Олегівни, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У травні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до капрала УПП у Одеській області Ніточкіної І.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.05.2019 р. відповідачем було ухвалено постанову серії ДП18 №589729 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 255 гривень. Вказана постанова надійшла на його поштову адресу 10.05.2019 р. Позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії капрала УПП у Одеській області Ніточкіної І.О. при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушують його права. Також зазначив, що після того, як його було зупинено відповідачем та повідомлено про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, перевищив дозволену швидкість, він попросив надати відповідне фото чи відео підтвердження даного факту, однак капрал поліції повідомила, що у неї даного підтвердження немає. ОСОБА_1 заперечив порушення ПДР в даній частині та заявив клопотання про бажання мати захисника, однак відповідач проігнорувала його клопотання та винесла постанову про вчинення адміністративного правопорушення та було зроблено це на місці зупинки, без урахуванням роз`яснень КСУ, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд даної справи. За таких умов, ОСОБА_2 А. не мав часу і фізичної можливості скористатися своїми правами, зокрема, подавати докази, клопотання тощо. Таким чином, факт винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням права особи, яка притягається до відповідальності. ОСОБА_1 просив суд поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову серії ДП18 №589729 від 02.05.2019 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а справу відносно нього закрити. Також, просив стягнути на його користь судові витрати у розмірі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.09.2019р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку оскарження постанови серії ДР18 №589729 про накладення адміністративного стягнення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

21.10.2019 р. на адресу суду від представника третьої особи надійшли пояснення на адміністративний позов Царія О.А., який мотивований тим, що в ході виконання службових обов`язків пліцейський роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП капрал поліції Ніточкіна І.О., в складі наряду з поліцейськими Михайловим, під позивним « ОСОБА_3 », виявила транспортний засіб «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався о 15год.21 хв. по автомобільному шляху міжнародного значення М-05 зі швидкістю 92 км/год. і перевищив, встановлене дорожнім знаком 3,29 «Обмеження максимальної швидкості руху». Дана обставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000790 та підтверджується роздруківкою файлу. Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами. В подальшому даний транспортний засіб був зупинений на вимогу інспектора патрульної поліції. З позовом Царія О.А. категорично не погоджується, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачу було роз`яснено його права, він мав змогу використовувати їх в повній мірі на власний розсуд, також йому було оголошено порядок та строки оскарження постанови. Будь-яких пояснень чи письмових клопотань від позивача не надходило/ Бланк постанови відповідає вимогам, встановленим законодавством. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 було винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважаючи, що закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративною правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається. Разом з тим, в обґрунтування власної позиції, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої дорожнім знаком 3.29 швидкості руху чи доказів незаконності використання вимірювального засобу тощо. Крім того, просить врахувати, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки «швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який, на підставі вказаного наказу, було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Таким чином, з огляду на все зазначене вище, представник третьої особи впевнений, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова серії ДП18 № 589729 від 02.05.2019 р. обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими. В задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити, а також відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки дана вимога не підтверджена належними доказами.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов. Окрім того, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що посилання третьої особи на вимірювальний засіб TruCAM є протиправним, оскільки в тексті постанови не зазначено, що швидкість вимірювалася якимось технічним приладом, що є обов`язковою умовою з урахуванням позиції Верховного Суду у справ №428/2769/17. З наданої роздруківкою фотографії автомобіля, неможливо встановити ні марку автомобіля, ні його колір, ні державний номерний знак. Їхня якість настільки погана, що ставлять під сумнів їх достовірність.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №589729; дата розгляду 02.05.2019; місце розгляду справи Одеська область, Біляєвський район, 445 км, М-05; особа яка розглянула справу поліцейський роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП капрал поліції Ніточкіна І.О.; особа, щодо якої розглянута справа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , вул АДРЕСА_2 , посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.09.1998 р.; транспортний засіб Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_3 ; час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 02.05.2019 р. о 15 год. 21 хв. в Одеській області, Біляєвський район, 445 км. М-05, водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 92 км.год. в зоні дії (далі текст неможливо прочитати), чим порушив п.12 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Згідно копії постанови серії ДП18№589729 від 02.05.2019 р., доданої до пояснення третьою особою, суть адміністративного правопорушення: 02.05.2019 р. 15:21:00 на (в) м. Одеса, дорога М-05 (Київ-Одеса) 445 км.,перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Крім того, слід зазначити, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписи п.12.9 (б) ПДР України передбачають, що водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

Знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Щодо посилань позивача, що відповідач винесла постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на дорозі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП капрал поліції Ніточкіна І.О. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Одеській області області Департаменту патрульної поліції і має спеціальне звання, а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, які вчиняються на території Одеської області.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

У позовній заяві позивач підтвердив, що дійсно 02.05.2019 р. керував автомобілем, дотримуючись правил дорожнього руху та був зупинений працівниками УПП.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС000790, на якому зафіксовано, що автомобіль (марка автомобіля не встановлена) рухався зі швидкістю 92 км/год. В підтвердження достовірності доказів надано свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11936, яке чинне до 25 вересня 2019 року та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року.

Із долученої до пояснення фотокопії транспортного потоку, що зроблена пристроєм з приладу TruCAM, д.н.з. НОМЕР_3 , не вбачається наявність на фотографії саме автомобіля Toyota Camry позивача, як і не вбачається, що водієм транспортного засобу є саме позивач ОСОБА_1 .

Згідно з Розділом 4 Інструкції до засобу TruCAM LTI 20 НОМЕР_4 20, оптимальна відстань до цілі складає 70 метрів, та зазначена відстань може бути збільшеною при хороших погодних умовах та фокусі.

В той же час, з інформації, що міститься на фото матеріалах вбачається, що швидкість автомобіля зафіксована на відстані 155,5 м, у зв`язку з чим, державний номерний знак на цьому фото відображено не чітко (розмито), що не дає змоги достовірно встановити цифрові та буквенні символи, що на ньому зазначені.

Надані фото матеріали з засобу TruCAM ТС 000790 є єдиними доказами на підтвердження перевищення позивачем обмеження швидкості руху.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не надано докази відео фіксування правопорушення здійсненого позивачем, а також копію відеозаписів з бодікамер працівника УПП в Одеській області, яка складала оскаржувану постанову.

Окрім того, згідно з статтею 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Оскільки в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18№589729 від 02.05.2019 р. не захначено технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис або фотофіксацію, надане фото з приладу TruCam LTІ 20/20 № ТС000790 не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що узгоджується з висновком Верховного суду від 24.01.2019 р. у справі №428/2769/17.

Таким чином, факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не доведено правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема, факту вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 №589729 від 02.05.2019р., складену поліцейським роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП капрал поліції Ніточкіною І.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн., підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з п. 1 ч.3 та ч.4 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст. статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач у позовній заяві зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу становить 5000 грн., однак на підтвердження даних обставин ним не надано суду договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги та квитанцію, а тому суд приходить до висновку, що дана позовна вимога є необґрунтованою і до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 241-243, 245, 250, 255 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до капрала УПП у Одеській області Ніточкіної Ілони Олегівни, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №589729 від 02.05.2019р.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №589729 від 02.05.2019р.,закрити.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до або через відповідні суди, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: