Справа № 1.380.2019.005181
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005181
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.07.2018 року, тобто з дати звернення за призначенням пенсії;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 802,80 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення відповідача від 09.10.2018 року № 1541 про відмову у призначенні йому пільгової пенсії за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку є неправомірним, необґрунтованим та таким, що позбавило його права на пенсію, яку він заслужив своєю працею, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Позивач зазначає, що для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах до періоду роботи з 17.06.1985 року по 21.08.1992 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області неправомірно застосувало Списки, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року №10, чим порушило вимоги пункту 3 Порядку №383, оскільки зазначені Списки не діяли у вказаний період.

Зазначає, що до періоду роботи з 17.06.1985 року по 21.08.1992 року для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, яка діяла та підлягала застосуванню до 11.03.1994 року в Розділі ХХХІІ «Загальні професії» якої зазначені, зокрема «сварщики аргонной и атомно-водородной сварки», «електросварщики и их подручные».

Позивач вказує, що у довідці від 24.07.2017 року №70 Львівське обласне ремонтно-будівельне підприємство замість посади «зварщик аргонно-дугової зварки» (що відповідає записам у його трудовій книжці, іншим первинним документам, які є підставою для видачі уточнюючої довідки) невірно зазначило назву посади «електрозварник ручної зварки». Звертає увагу на те, що відповідач зобов`язаний дослідити підстави видачі уточнюючої довідки на предмет її відповідності первинним документам та у разі її невідповідності первинним документам, зокрема, як у даному випадку щодо зазначення назви посади вимагати від підприємства усунення недоліків.

Позивач стверджує, що на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку у нього було 8 років та сім місяців на посадах, які передбачені у розділі ХХХІІ «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, а відтак мав право на пільгову пенсію за Списком № 2 зі зменшенням пенсійного віку.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

У відповіді на відзив на позову заяву позивач додатково зазначає, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів. Окрім того, статтею 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надано право органам Пенсійного фонду України проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємством. Позивач вважає, що встановивши факт його роботи у період з 17.06.1985 року по 21.08.1992 року на посаді «зварник аргонно-дугової зварки» та розглядаючи подані ним документи понад три місяці (а не десять днів, як передбачено чинним законодавством) відповідач відмовив йому у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2 зі зменшенням пенсійного віку з формальних підстав та з метою приховати свою бездіяльність.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до наявних у трудовій книжці записів позивач у період з 17.06.1985 року по 05.05.1997 року працював зварником аргонно-дугової зварки Львівського спеціалізованого підприємства «Пожежтехніка». В довідці про підтвердження пільгового стажу № 70 від 24.07.2017 року зазначено про те, що позивач у період з 17.06.1985 року по 21.08.1992 року працював протягом повного робочого дня електрозварником ручної електродугової зварки та виконував роботу, пов`язану із зварюванням алюмінієвих драбин та пожежних стендів. Тобто робота, яку виконував позивач не відповідає роботі, яку можна виконувати на електродуговій зварці, а можна виконувати на аргонно-дуговій.

Відповідач стверджує, що зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їхні номери, куди включається цей період роботи. Таким чином, на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення записів у трудовій книжці є недостатньо. Відсутність підтвердження вищенаведених обставин не породжує виникнення права у особи на зарахування пільгового стажу.

Оскільки з наданих позивачем первинних документів не підтверджено зайнятість протягом повного робочого дня на посаді електрозварника ручної дугової зварки з 17.06.1985 року по 05.05.1997 року, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 11 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року позовну заяву в частині періоду з 02.07.2018 року по 07.04.2019 року залишено без розгляду.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 02.07.2018 року звернувся до Пустомитівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії. До заяви додав наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, серії НОМЕР_1 , трудову книжку, серії НОМЕР_2 (копія), військовий квиток, НОМЕР_3 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року (№ 69 від 24.07.2017 року), довідку про зміну назви організації (№ 239 від 25.07.2017 року , № 82 від 10.10.2017 року), документи, що підтверджують виконання роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років (уточнююча довідка № 70 від 24.07.2017 року, №238 від 25.07.2017 року), заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк, ОЩАДБАНК №10013/0122).

Рішенням Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 21 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1541 від 09.10.2018 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Підстави для відмови, зазначені у рішенні наступні: «постановою Кабінету Міністрів України СРСР від 26.01.1991 року № 10 Розділом ХХХІІІ «Загальні професії» передбачені посади «газозварники», «електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах з використанням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки», «електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах» та «електрозварники ручного зварювання». Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 17.06.1985 по 05.05.1997 працював зварником аргонно-дугової зварки Львівського спец підприємства «Пожежтехніка». В довідці про підтвердження пільгового стажу № 70 від 24.07.2017 року зазначено про те, що ОСОБА_1 у період з 17.06.1985 по 21.08.1992 працював протягом повного робочого дня електрозварником ручної електродугової зварки та зазначено, що виконував роботу, пов`язану із зварюванням алюмінієвих драбин та пожежних стендів. Тобто робота, яку виконував ОСОБА_1 не відповідає роботі, яку можна виконувати на електродуговій зварці, а можна виконувати на аргонно-дуговій. Підставою для її видачі є накази про прийняття, про звільнення, про надання відпусток, відомості з нарахування заробітної плати, картка форми Т-2. До пенсійної справи долучено копії наказів: про прийняття № 27-к від 17.06.1985 зварником аргонно-дугової зварки; про присвоєння кваліфікації зварника (№ 42а від 05.05.1986), про відпустки (№ 40-к, № 55-к, № 28-к, № 31-к, № 36-к) як зварнику та як електрозварнику (№ 40-к), в копії особової картки форми Т-2 зазначено професію зварника. Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, розділом ХХХІІІ «Загальні професії» посада зварника (зварювальника) аргонно-дугової зварка не передбачена. Відповідно до вищенаведеного, оскільки з долучених первинних документів заявником до пенсійної справи не підтверджується зайнятість протягом повного робочого дня на посаді електрозварника ручної електродугової зварки з 17.06.1985 по 05.05.1997, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відмовити».

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка: наявності чи відсутності у позивача необхідного стажу роботи у шкідливих умовах праці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку та правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 цього ж Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналіз вищенаведених норм законодавства вказує, що для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:

- зайнятість у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- що виконувана робота відповідає Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць.

Підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, зазначені у спірному рішенні відповідача № 1541 від 09.10.2018 року наступні:

- в довідці про підтвердження пільгового стажу № 70 від 24.07.2017 року зазначено про те, що ОСОБА_1 у період з 17.06.1985 по 21.08.1992 працював протягом повного робочого дня електрозварником ручної електродугової зварки та зазначено, що виконував роботу, пов`язану із зварюванням алюмінієвих драбин та пожежних стендів. Тобто робота, яку виконував ОСОБА_1 не відповідає роботі, яку можна виконувати на електродуговій зварці, а можна виконувати на аргонно-дуговій;

- постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, розділом ХХХІІІ «Загальні професії» посада зварника (зварювальника) аргонно-дугової зварки не передбачена. Відповідно до вищенаведеного, оскільки з долучених первинних документів заявником до пенсійної справи не підтверджується зайнятість протягом повного робочого дня на посаді електрозварника ручної електродугової зварки з 17.06.1985 по 05.05.1997, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відмовити.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач не зарахував позивачу стаж роботи за період з 17.06.1985 по 21.08.1992 до стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 встановлено, що у спірний період, зокрема, з 17.06.1985 року по 05.05.1997 року позивач працював зварником аргонно-дугової зварки у Львівському колективному підприємстві «Пожтехніка». Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.07.2017 року № 70, виданої Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт ОСОБА_1 з 17.06.1985 року по 15.05.1997 року працював повний робочий день у Львівському колективному підприємстві «Пожтехніка», з 15.05.1997 року по 11.05.2010 року у Львівському обласному спеціалізованому ремонтно-будівельному підприємстві протипожежних робіт (правонаступник) та виконував електрозварювальні роботи в закритому приміщенні (алюмінієві драбини, запчастини автомобілів), пожежні стенди за професією зварювальник аргонно-дугової зварки 3 розряду, що передбачена Списком № 2, розділ 32, підрозділ загальні професії, код КП 7212.2, підстава постанова Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.08.1956 року. Також зазначено, що за період з 17.06.1985 року по 31.12.1991 року пільговий стаж становить шість років шість місяців 17 днів у зв`язку з тим, що не було атестації робочих місць.

Зважаючи на вищенаведене, доводи відповідача про те, що в довідці про підтвердження пільгового стажу № 70 від 24.07.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 у період з 17.06.1985 по 21.08.1992 працював протягом повного робочого дня електрозварником ручної електродугової зварки та виконував роботу, пов`язану із зварюванням алюмінієвих драбин та пожежних стендів, що не відповідає роботі, яку можна виконувати на електродуговій зварці, а можна виконувати на аргонно-дуговій є безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд ретельно перевіривши зміст наведеної довідки встановив, що позивач працював протягом повного робочого дня саме зварювальником аргонно-дугової зварки і виконував електрозварювальні роботи в закритому приміщенні (алюмінієві драбини, запчастини автомобілів), пожежні стенди.

Вказане підтверджується також записами у трудовій книжці позивача, згідно якої у спірний період, зокрема з 17.06.1985 року по 05.05.1997 року позивач працював зварником аргонно-дугової зварки у Львівському колективному підприємстві «Пожтехніка».

Щодо доводів відповідача про те, що постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, розділом ХХХІІІ «Загальні професії» посада зварника (зварювальника) аргонно-дугової зварки не передбачена суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Як слідує з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_5 І НОМЕР_6 , з 17.06.1985 року згідно наказу № 27-к від 17.06.1985 року його було прийнято на роботу у Львівське спецпідприємство «Пожтехніка» зварювальником аргонно-дугової зварки по 2 розряду.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.07.2017 року № 70, виданої Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт за період з 17.06.1985 року по 31.12.1991 року пільговий стаж роботи позивача становить шість років шість місяців 17 днів у зв`язку з тим, що не було атестації робочих місць.

Відтак, враховуючи наведене, застосуванню підлягає Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, оскільки такий був чинний у спірний період роботи позивача.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалася професія «сварщики аргонной и атомно-водородной сварки».

Таким чином, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, розділом ХХХІІІ «Загальні професії» якої посада зварника (зварювальника) аргонно-дугової зварки не передбачена є безпідставними та суперечать вимогам пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З огляду на зазначене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1541 від 09.10.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 є протиправним.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати такий спосіб захисту порушеного права позивача як прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1541 від 09.10.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.07.2018 року, тобто з дати звернення за призначенням пенсії суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що при розгляді справ за адміністративними позовами про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про призначення та виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.

Суд також враховує, що ухвалою суду від 11 листопада 2019 року позовну заяву в частині періоду з 02.07.2018 року по 07.04.2019 року залишено без розгляду.

Відтак, відповідно до вимог частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.04.2019 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору у сумі 802,80 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1921,00 грн. Таким чином 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 768,40 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 06.10.2019 року позивач сплатив судовий збір за заявлену позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 802,80 грн., отже, здійснив переплату судового збору у даній справі на суму 34,40 грн.

З цього приводу суд зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Отже, для повернення переплаченої суми судового збору у розмірі 34,40 грн. позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути 384,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1541 від 09.10.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.04.2019 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. М. Андрея, 10, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) 384,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18.11.2019 року.

Суддя Клименко О.М.