Справа № 818/592/17
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2019 року

Київ

справа №818/592/17

адміністративне провадження №К/9901/1498/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Шишова О. О., Жука А. В.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у складі колегії суддів: Шаповала М. М., Соколова В. М., Савицької Н. В. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у складі колегії суддів: Мінаєвої О. М., Макаренко Я. М., Шевцової Н. В. у справі № 818/592/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 11.04.2017 № 372 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 13.04.2017 № 139 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з розрахунку на день ухвалення рішення по справі;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

2. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

2.1. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог - без змін.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. На підставі наказу Департаменту Національної поліції України від 11.11.2015 № 158 о/с «По особовому складу» позивача було призначено на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Сумській області Департаменту Національної поліції України.

3.2. На підставі наказу заступника Голови - начальника Департаменту Національної поліції України від 13.03.2017 № 246 «Про призначення та проведення службового розслідування» за результатами засідання атестаційної комісії від 03.03.2017 відносно майора поліції ОСОБА_1 було призначено службове розслідування.

3.3. Вказане розслідування призначено у зв`язку з виявленням 03.03.2017 під час підготовки матеріалів на атестаційну комісію факту складання адміністративного протоколу відносно позивача за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що мало місце 26.06.2016.

3.4. У результаті службового розслідування, в ході якого серед іншого, були відібрані пояснення, в тому числі від позивача, від заступника начальника управління захисту економіки в Сумській області Департаменту Національної поліції України, складена службова характеристика, оформлена висновком від 06.04.2017, встановлено, що позивач о 05:25 год. 26.06.2016, перебуваючи поза службою, на проспекті Ювілейному, 54-А у місті Харків, керував легковим автомобілем «Кіа Сее'd», номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками патрульної поліції міста Харкова складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3.5. Постановою Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2016 у справі № 576/2225/16-п на підставі матеріалів справи, в тому числі протоколу медичного огляду, наданого Харківським обласним наркологічним диспансером 26.06.2016 № 1510 щодо медичного огляду позивача з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

3.6. В подальшому, наказом Департаменту Національної поліції України від 11.04.2017 № 372 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення вимог пункту 1 частини першої статті 18 та статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2.9 «а» ПДР, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

3.7. На виконання наказу Департаменту Національної поліції України від 11.04.2017 № 372, наказом Департаменту Національної поліції України від 13.04.2017 № 139 о/с, старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Сумській області Департаменту Національної поліції України ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

3.8. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки вважає, що накази Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 11.04.2017 № 372 та від 13.04.2017 № 139 о/с є протиправними.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав на те, що оскаржувані накази прийнято у спосіб, порядок та в межах наданих чинним законодавством. Зокрема, судами встановлено, що відповідачем не було порушено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, співмірно застосовано заходи впливу та обгрунтовано прийнято рішення про звільнення зі служби.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

5.1. Доводи касаційної скарги грунтуються на тому, що судами першої та апеляційної інстанцій було необгрунтовано зроблено висновок про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, позивач стверджує, що відповідачем порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

6. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

7. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

9. Відповідно до статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

10. Пунктом 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

11. Згідно з пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширюється на поліцейських дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

12. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

13. Статтею 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

14. Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ (далі - Дисциплінарний статут) за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

15. Положеннями частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

16. Разом з тим, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 № 230 (чинна на момент виникнення оскаржуваних правовідносин, надалі - Інструкція № 230) визначено порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні.

17. Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

18. Положеннями пункту 3.3 Інструкції № 230, передбачено, що проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення.

19. Разом з тим, положеннями статті 16 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

20. Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою притягнення позивача згідно з наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 11.04.2017 № 372 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби є вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення вимог пункту 1 частини першої статті 18, статті 64 Закону № 580-VIII та пункту 2.9 «а» постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху», а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

21. Судами встановлено, що за вчинення адміністративного правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22. Справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебувала в провадженні Московського районного суду міста Харкова, розглянута та вирішена по суті 11.11.2016.

23. Постановою Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2016 по справі № 576/2225/16-п, визнано винним позивача у вчиненні порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху (керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння), за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

24. Факт керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння свідчить про недотримання ОСОБА_1 вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, а також порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту.

25. На виконання приписів статті 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення у ОСОБА_1 відібрано письмове пояснення, яке не спростовувало фактів, встановлених у рамках проведення відносно нього службового розслідування.

26. Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися, зокрема, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

27. Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

28. Стосовно доводу касаційної скарги про порушення строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідності колегія суддів зазначає, що строки накладення дисциплінарних стягнень визначені статті 16 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

29. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відносно позивача з 26.06.2016 по 11.11.2016 велося провадження у справі про адміністративне правопорушення, з 13.03.2017 по 06.04.2017 - службове розслідування, строк їх проведення з урахуванням зазначених вище приписів не включається в період, протягом якого до особи мало бути застосовано дисциплінарне стягнення. Про скоєння адміністративного правопорушення, за яке передбачено відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідачу стало відомо 03.03.2017, достовірних доказів повідомлення самим позивачем Департаменту Нацполіції України чи його відповідний орган в Сумській області не надано.

30. Тобто, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції наказом від 11.04.2017 № 372 та реалізовуючи стягнення наказом від 13.04.2017 № 139/ос, відповідачем не було допущено порушення визначених статтею 16 Дисциплінарного статуту строків накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1

31. Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника щодо оскарження позивачем постанови Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2016, якою останнього визнано винним у вчиненні порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху (керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння), за що частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність, з наступних підстав.

32. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2016 у справі № 576/2225/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху (керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння), за що передбачена відповідальність згідно з частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

33. Перебування майора поліції ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком, наданим Харківським обласним наркологічним диспансером 26.06.2016 № 1510 щодо медичного огляду позивача з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння.

34. Керування позивачем автомобілем у стані алкогольного сп`яніння свідчить про недотримання позивачем вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII та пункту 2.9 «а» постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху», а також грубе порушення вимог статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

35. Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

36. Колегія суддів погоджується з тим, що вказана подія сталася внаслідок особистої безвідповідальності, низьких ділових та моральних якостей позивача та його неналежного ставлення до службових обов`язків.

37. За період проходження служби майору поліції ОСОБА_1 неодноразово доводилося до відома та під підпис вимоги керівництва Національної поліції України, Департаменту захисту економіки та управління щодо недопущення скоєння надзвичайних подій, порушення дисципліни і законності, укріплення транспортної дисципліни, недопущення керування у стані алкогольного сп`яніння та безальтернативну дисциплінарну відповідальність у вигляді звільнення з поліції у разі допущення подібних випадків.

38. За таких обставин, Верховний Суд не приймає доводи касаційної скарги, щодо оскарження постанови Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2016 у справі № 576/2225/16-п, оскільки дана обставина не спростовує факту порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху (керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння).

39. Стосовно доводів касаційної скарги про те, що стягнення у вигляді звільнення зі служби є занадто суровим, колегія суддів зазначає наступне.

40. Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися, зокрема, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

41. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, проводиться шляхом звільнення поліцейського зі служби в поліції в зв`язку з чим служба в поліції припиняється.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

42. Статтею 14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Протиправними діями працівника міжрегіонального територіального органу Національної поліції України підірвано авторитет всієї системи органів Національної поліції України, що має служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

43. Як встановлено судами попередніх інстанцій, зі службової характеристики, наданої позивачу заступником начальника УЗЕ в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_2. 03.04.2017, позивач за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, як не завжди дисциплінований та ініціативний працівник. Свої функціональні обов`язки знає, але не завжди сумлінно їх виконує. Не завжди вміє виділити в роботі головне і спрямувати зусилля на виконання поставленого завдання.

44. Крім того, згідно з послужним списком позивача за період служби притягався до дисциплінарної відповідальності 15 разів, що також впливає на визначення виду дисциплінарного стягнення за результатами проведення службового розслідування.

45. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про співмірність застосованого до позивача дисциплінарного стягнення.

46. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій дотримано норми матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних рішень.

47. На переконання колегії суддів, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій та не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

48. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

49. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

50. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

51. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

52. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у справі № 818/592/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без змін.

53. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

А. В. Жук