Справа № 540/2168/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2168/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 16.04.2019 року та від 27.05.2019 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії та зобов`язати Головне управління ПФУ у Херсонської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.03.2019 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою від 18.10.2019 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 1999 року позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України. Позивач у віці 64 років має стаж роботи 21 рік, тобто відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набула права на призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим 14.03.2019 року представник позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності особисто звернувся до відповідача з нотаріально посвідченою та апостильованою особистою заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії. Вказана заява прийнята відповідачем з усіма необхідними оригіналами документів, які надані для огляду та засвідчення копій, що підтверджується штампом УПФУ від 14.03.2019 року на супровідному листі. 16.04.2019 року відповідач листом № 1223/03-04 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача реєстрації на території України за місцезнаходженням пенсійного органу. 27.05.2019 року відповідач повторно відмовив позивачу у призначенні пенсії, з підстав викладених у листі від 16.04.2019 року. Позивач вважає такі дії та рішення відповідача протиправними, дискримінаційними та такими, що суперечать чинному законодавству, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

07.11.2019 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за змістом якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. 14.03.2019 року представник позивача від імені ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ Херсонської області з заявою про призначення пенсії за віком, додавши копію заяви про призначення пенсії за віком від 14.02.2019 року, копію особистої декларації, копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я ОСОБА_1 (термін дії паспорту продовжено до 02.08.2019 року), копію довіреності, копію трудової книжки. Відповідач зазначає, що копії документів нотаріально не завірені належним чином, надано лише копії з нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій. Також зазначає, що особисто представник позивача не звертався до відповідача з необхідним пакетом документів, на що вказує відсутність реєстрації в Журналі реєстрації особистого прийому громадян, розписки із зазначенням прийняття заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 . Також відповідач наголошує, що при зверненні до суду із позовною заявою - 09.10.2019 року, закінчився термін дії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_1 (дійсний до 02.08.2019 року). Відтак, відсутні докази підтвердження у позивача громадянства України. Крім того, закінчення строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , перешкоджає прийняттю документів для призначення пенсії. Разом з цим, пенсійний орган заперечує проти вимог позивача про проведення індексації пенсійних виплати та компенсації втрати частини доходів. Посилаючись на викладені обставини, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Пунктом 2 частини 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту виїзду на постійне місце проживання за кордон, проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 1999 року позивач виїхала з України на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де 24.06.2003 року прийнята на консульський облік в посольстві України в Державі Ізраїль (м. Хайфа).

Пенсійні виплати позивачу не призначалися та не здійснювалися.

14.03.2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою № 4264 про призначення пенсії за віком.

До заяви про призначення пенсії за віком позивач додано:

- оригінал заяви про призначення пенсії від 14.02.2019 року;

- нотаріально завірена копія паспорту для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , Серія НОМЕР_1 , дійсний до 02.08.2019 року;

- нотаріально завірену копію трудової книжки;

- нотаріально завірену копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера;

- копія довіреності представника;

- заява на відкриття рахунку у відділенні Приват Банку від 26.02.2019 року;

- особисту декларацію, в якій відсутній підпис;

16.04.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області листом № 1223/03-04 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не наданням документу з відміткою про реєстрацію, наявність реєстрації місця проживання якого є обов`язковою умовою для призначення пенсії.

02.05.2019 року представник позивача звернувся до пенсійного органу з заявою №4469 про подання до заяви від 14.03.2019 року додаткових документів для призначення пенсії за віком, а саме: оригіналу заяви про витребування пенсійної справи та поновлення виплат пенсії, підписаної особисто ОСОБА_1 та оригіналу особистої декларації, підписаної ОСОБА_1 Одночасно просить повторно призначити та виплачувати пенсію за віком.

27.05.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області повернуло представнику позивача, надані листом від 02.05.2019 року документи ОСОБА_1 , у зв`язку тим, що 16.04.2019 року було відмовлено у призначенні пенсійних виплат позивачу з підстав не дотримання встановленого Порядку звернення за призначенням пенсії.

Не погоджуючись із відмовою у поновленні виплати пенсії, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 4 ст. 8 Закону № 1058-ІV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000 року; документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи; документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581 (п. 1.3 Порядку № 22-1).

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За змістом п. 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, зі змісту наведених вище положень Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 слідує, що при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, заявник подає відповідну заяву разом із документами, перелік яких передбачений Порядком № 22-1. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Інші документи можуть бути подані в копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства.

У статті 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року № 2235-III наведено вичерпний перелік документів, які підтверджують громадянство України, серед яких, зокрема, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Суд зауважує, що вказані документи підтверджують один і той же факт - наявність громадянства, та не вирізняються за пріоритетністю або призначенням.

Рішенням від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, та є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Із наведеного слідує, що місце проживання особи не визначає обсяг її конституційних прав та свобод, а тому право громадянина на одержання пенсії не може бути обмеженим такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Отже, суд вважає, що наявність документу з відміткою про реєстрацію позивача, не є обов`язковою умовою для призначення пенсії, відтак, відмова пенсійного органу у призначенні пенсії з підстав ненадання ОСОБА_1 вказаного документу, як це зазначено у листі від 16.04.2019 року № 1223/03-04, є протиправною.

Водночас, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що представник позивача особисто не звертався до пенсійного органу, та до заяви про призначення пенсії додані не нотаріально посвідчені документи, а лише копії з них, оскільки у відмові пенсійного органу від 16.04.2019 року № 1223/03-04 відповідач не посилався на дані обставини, як на підстави для відмови, тобто погодився, що копії документів, поданих представником позивача 14.03.2019 року, оформлені згідно із вимогами Порядку № 22-1.

Щодо доводів відповідача про закінчення терміну дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, суд зазначає, що на момент звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком - 14.03.2019 року, вказаний паспорт НОМЕР_1 був дійсним (закінчився 02.08.2019 року). Натомість, закінчення терміну дії паспорта не позбавляє особу громадянства України та не перешкоджає зверненню до суду за захистом порушеного права.

Таким чином, судом встановлено, що підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії, які наведені у листі відповідача від 16.04.2019 року № 1223/03-04, є такими, що не грунтуються на вимогах Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1.

У свою чергу, у листі від 27.05.2019 року відповідач не розглянув по суті питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, посилаючись тільки на обставини, зазначені у відмові від 16.04.2019 року № 1223/03-04, тому суд не вважає лист від 27.05.2019 року таким, що вирішує спірні питання, з приводу яких позивач звернувся до суду

З огляду на викладене вище, суд вважає протиправною відмову у призначенні позивачу пенсії, викладену у листі від 16.04.2019 року № 1223/03-04, відтак задовольняє позовні вимоги у цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.03.2019 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.03.2019 року, оскільки суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу та оцінювати наявність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" до прийняття вказаного рішення пенсійним органом.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує приписи ч. 4 ст. 245 КАС України та вважає, що для належного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2019 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та достовірними доказами не довів правомірності відмови у призначенні позивачу пенсії.

За таких обставин, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) від 16.04.2019 року № 1223/03-04 у призначенні ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 ) пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Херсонської області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , Ізраїль , АДРЕСА_3 ) від 14.03.2019 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 112010200