Справа № 440/4484/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

20 листопада 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/4484/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Гіглава О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення від 04.11.2019 №614 про скасування посвідки на тимчасове проживання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №440/4484/19, ухвалено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.

При цьому, 18.11.2019 судом разом з позовною заявою від ОСОБА_1 отримано заяву про забезпечення позову шляхом: - зупинення дії рішення від 04.11.2019 №614 УДМС України в Полтавській області про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 в Україні доки рішення Полтавського окружного адміністративного суду по даній справі не набере законної сили; - заборони УДМС України в Полтавській області вимагати від ОСОБА_1 здати посвідку, знятися з реєстрації місця проживання, виїхати за межі України та вчиняти будь які інші дії, що стосуються предмета спору доки рішення Полтавського окружного адміністративного суду по даній справі не набере законної сили.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Оцінюючи обґрунтованість вказаної заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 04.11.2019 №614 УДМС України в Полтавській області про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 в Україні доки рішення Полтавського окружного адміністративного суду у даній справі не набере законної сили, суд виходить з того, що в якості підстави для звернення до суду з даним позовом останній зазначає саме про протиправність прийнятого відносно нього рішення від 04.11.2019 №614 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Тобто, забезпечення позову в даному випадку шляхом зупинення дії рішення УДМС України в Полтавській області від 04.11.2019 №614 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні є фактичним ухваленням рішення без розгляду справи по суті, а застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відтак, забезпеченням даного позову в такий спосіб, як зупинення дії рішення від 04.11.2019 №614 УДМС України в Полтавській області про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 в Україні доки рішення Полтавського окружного адміністративного суду по даній справі не набере законної сили, суд виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 150 КАС України, що є неприпустимим.

Разом з тим, при вирішенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони УДМС України в Полтавській області вимагати від ОСОБА_1 здати посвідку, знятися з реєстрації місця проживання, виїхати за межі України та вчиняти будь які інші дії, що стосуються предмета спору доки рішення Полтавського окружного адміністративного суду по даній справі не набере законної сили, суд враховує положення нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо видачі, обміну та скасування посвідки на тимчасове проживання.

Так, відповідно до пункту 68 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 (далі - Порядок №322), іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 6 пункту 63 цього Порядку).

Згідно із підпунктом 4 пункту 71 Порядку №322 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки.

Пунктами 74, 76 Порядку №322 передбачено, що посвідки знищуються територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який їх видав.

Територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС, структурний підрозділ ДМС із застосуванням засобів Реєстру вносить до бази даних Реєстру інформацію про факт подання іноземцем або особою без громадянства заяви про втрату/викрадення посвідки, скасування, вилучення, визнання недійсною та знищення посвідки.

Отже, у зв`язку зі скасуванням позивачу посвідки на тимчасове проживання у останнього виникає обов`язок у семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання, виїхати за межі України та здати до територіального органу / територіального підрозділу ДМС посвідку, тоді як у відповідача виникає право вчиняти дії щодо вилучення вказаної посвідки, визнання її недійсною та знищення із внесенням до бази даних Реєстру інформацію про вилучення, визнання недійсною та знищення посвідки.

Таким чином, на думку суду, оскільки позивачем у даній справі оскаржується рішення управління про скасування посвідки на тимчасове проживання, то невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, з огляду на те, що у позивача виникне обов`язок виїхати за межі України, а для забезпечення можливості повторного в`їзду в Україну необхідний тривалий час та значні фінансові витрати.

Враховуючи викладене, оскільки заходи забезпечення позову шляхом заборони УДМС України в Полтавській області вимагати від ОСОБА_1 здати посвідку, знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України доки рішення Полтавського окружного адміністративного суду по даній справі не набере законної сили, відповідають предмету позову та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища позивача, суд доходить висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Заборонити Управлінню Державної міграційної служби України в Полтавській області вимагати від ОСОБА_1 здати посвідку, знятися з реєстрації місця проживання, виїхати за межі України до прийняття рішення у справі №440/4484/19 та набрання ним законної сили.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу в частині вжиття судом заходів забезпечення позову допустити до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Гіглава