Справа № 200/5282/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 р. Справа№200/5282/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря Перерви Д.В,

представника позивача Білецького В.М.,

представника відповідача Яковлевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги № Ю-322-00 від 06 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське №1 звернулось до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги № Ю-322-00 від 06 грудня 2018 року та зобов`язання вчинити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом зменшення заборгованості Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на суму 82 348 795,25 грн.

Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/5282/19-а за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 20 червня 2019 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

19 липня 2019 року ухвалою суду позовні вимоги в частині скасування вимоги № Ю-322-00 від 06 грудня 2018 року були залишені без розгляду, рішенням суду в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання вчинити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом зменшення заборгованості Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на суму 82 348 795,25 грн. відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року скасована. Справа повернута для продовження розгляду частини позовних вимог про скасування вимоги № Ю-322-00 від 06 грудня 2018 року.

08 жовтня 2019 року закінчено підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що підприємство є звільненим від обов`язку зі сплати єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції на підставі пункту 9.4 розділу VIII Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) . Позивач вважає, що при винесенні спірної вимоги відповідачем не враховано приписи Закону № 2464, оскільки платники єдиного внеску, визначені статтею 4 даного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. З огляду на зазначене просив суд вимогу № Ю-322-00 від 06.12.2018 року про сплату боргу в сумі 82 348 795, 25 грн. - скасувати.

Позивачем зазначено, що згідно з обліковими даними бухгалтерії підприємства, заборгованість в сумі 82 348 795, 25 грн. складається з простроченої заборгованості в сумі 17 263 666, 98 грн., де 15 172 792,57 грн. (за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року та поточні нарахування за жовтень 2018 року в сумі 2 090 874, 41 грн.); штрафи 48 014 540,39 грн. (за період з листопада 2014 року по вересень 2018 року); пеня 17 070 587, 88 грн. (за період з листопада 2014 року по вересень 2018 року).

Відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що позивач є платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування який зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, не є звільненим від його сплати, оскільки проведення антитерористичної операції завершено. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з пунктами 3 та 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 № 393, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 № 609/28739) у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та або борги зі сплати фінансових санкцій орган доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Таким чином, згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача, станом на 30.11.2018 становила 82 348 795,25 грн. На підставі цих даних ГУ ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.12.2018 №Ю-322-00, згідно з вимогами чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив такі обставини.

Позивач, Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» , юридична адреса: 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, 4, що підтверджується наявним в матеріалах справи випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

06.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено вимогу № Ю-322-00 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску (недоїмки) в сумі 82 348 795,25 грн. яка надійшла до підприємства 26.12.2018 року (вх. № 1551).

Не погодившись з винесеною вимогою 28.12.2018 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» звернулось зі скаргою № 3002 до Державної фіскальної служби України про скасування вищевказаної вимоги.

12.02.2019 року (вх. № 209) на адресу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з Державної фіскальної служби України надійшло рішення про результати розгляду скарги від 04.02.19 року №5541/6/99-99-11-05-02-25, яким скаргу підприємства залишено без задоволення.

Оскаржувана заборгованість в сумі 82 348 795, 25 грн. виникла на підставі самостійно визначених позивачем зобов`язань зі сплати єдиного внеску та складається з простроченої заборгованості в сумі 17 263 666,98 грн., де 15 172 792,57 грн. (за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року та поточні нарахування за жовтень 2018 року в сумі 2 090 874,41 грн.); штрафи 48 014 540, 39 грн. (за період з листопада 2014 року по вересень 2018 року); пеня 17 070 587, 88 грн. (за період з листопада 2014 року по вересень 2018 року).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийнятої податковим органом вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464 (далі Закон № 2464-VI ).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 12 Закону № 2464-VI встановлено, що забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску віднесено до завдань центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI, пункту 3 Інструкції № 499 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку (на кінець календарного місяця), вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Статтею 9 Закону № 2464-VІ визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Разом з цим, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), згідно до статті 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону №2464-VІ, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) такого змісту:

«9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до зазначених платників єдиного внеску, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Пункт 9-4 Закону України № 2464-VІ є чинним та не скасований на час прийняття спірної вимоги, будь-яких змін, пов`язаних із його дійсністю до цього Закону не вносилося.

Оскільки Законом України від 02 березня 2015 року №219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII були внесені зміни до Закону № 1669-VII від 02 вересня 2014 року №1669-VII, у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669 виключено.

Таким чином, положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669-VII були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону № 2464-VІ, тоді як змін безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) пункту 9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було. Тобто на теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції Закону № 2464-VІ пункту 9-4 розділу VIII прийнято не було.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII не містить у собі інформації щодо виключення з розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ пункту 9-4.

Отже, для застосування положень Закону 1669-VII та Закону № 2464-VІ необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався. Виходячи з наведених положень, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Посилання відповідача на закінчення антитерористичної операції, підтвердженням чого є Указ Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» (указ для службового користування) та лист Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 23.10.2018 року № 33/1-8434, є неприйнятними з огляду на те, що на час прийняття спірної вимоги Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, Указ Президента України № 405/2014 є чинний.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Маріуполь Донецької області, де розташований орган доходів і зборів, на обліку у якого перебуває позивач.

Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного соціального внеску, позивач знаходився на обліку в органі доходів і зборів, розташованого на території населеного пункту, визначеного в переліку про який йдеться в статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція.

Аналізуючи вищенаведене, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення за порушення Закону.

Водночас, розглядаючи позовні вимоги, судом встановлено, що на час розгляду справи заборгованість позивача з єдиного внеску в облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів значно зменшилася. Про вказані обставини свідчать направлена на адресу позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15 червня 2019 року (не є предметом спору у цій справі), де сума боргу позивача з єдиного внеску складає 28 625 521,48 грн. (т.1 а.с.215).

Водночас суд зазначає, що Закон № 1669-VII не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а лише надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

В той же час надсилаючи позивачу вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідач не врахував те, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, і факт її надіслання органом доходів і зборів породжує у платника певні обов`язки (сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею), передбачені частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», від виконання яких він не звільнений.

Подальше ж невиконання платником єдиного внеску такої вимоги чи не оскарження вимоги в судовому порядку породжує обов`язок органу доходів і зборів надіслати вимогу про сплату недоїмки до підрозділу державної виконавчої служби.

Тобто, контролюючий орган не позбавлений обов`язку обліковувати існуючу заборгованість позивача з єдиного внеску, але формування вимоги, яка є виконавчим документом, до офіційного завершення антитерористичної операції Указом Президента України, є передчасним.

З огляду на наведене та враховуючи заявлені позовні вимоги, надіслана відповідачем вимога про сплату боргу підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 19 210 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги № Ю-322-00 від 06 грудня 2018 року - задовольнити.

Скасувати вимогу № Ю-322-00 від 06.12.2018 року Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу в сумі 82 348 795, 25 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, ) судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 11 листопада 2019 року. Рішення складено у повному обсязі 19 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов