Справа № 725/4538/19
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/4538/19
Номер провадження 2-а/725/232/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в Житомирській лейтенанта поліції Прокопчук Віктора Олександровича, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 07.08.2019 року відповідачем винесено постанови серії ДП 18 №014352 та серії ДП 18 №014353 відповідно о яких на нього накладено адміністративні стягнення за вчинення правопорушень передбачених ч. 3 ст. 121 та ч. 3 ст. 122 КУпАП по факту того, що він 07.08.2019 року о 12 год. 00 хв. та 12 год. 25 хв. на автодорозі Житомир-Київ, керуючи транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 здійснив перевищення швидкості (105 км/год), а також відсутності протоколу проходження технічного контролю вказаного транспортного засобу.

Вважає, що вказані постанови підлягають скасуванню, оскільки винесені внаслідок неповного з`ясування всіх обставин справи, з використанням неналежних доказів, а саме показів приладу TruCam, а також з грубим порушенням вимог процесуального законодавства, зокрема при розгляді справи відповідачем не було роз`яснено йому його прав, не забезпечено можливості подати свої докази на підтвердження заперечень проти доводів інспектора поліції, не взято до уваги покази свідка ОСОБА_2 , а справу розглянуто безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження відповідного правоохоронного органу.

Зазначав, що він працює на посаді директора Чернівецької обласної дирекції страхової компанії «Княжа Вієнна іншуранс груп» та 07.08.2019 року, приблизно о 5 годині ранку, спільно з заступником директора вказаної дирекції ОСОБА_2 на службовому автомобілі «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить страховій компанії «Княжа Вієнна іншуранс груп» , виїхали з м. Чернівці в м. Київ по справах. Приблизно о 12 год. 00 хв. цього ж дня на автодорозі Житомир - Київ він був зупинений працівником поліції на вимогу якого вийшов з автомобіля та надав відповідні документи, при цьому поліцейський не назвав своє прізвище та посаду і не пред`явив службового посвідчення. Працівник поліції пред`явив йому прилад, який з його слів, зафіксував швидкість автомобіля 105 км/год., що є порушенням швидкісного режиму на вказаній ділянці дороги, разом з тим з такими доводами працівника поліції позивач н6е погодився, намагаючись довести, що рухався зі швидкість до 90 км./год. і обмежувальних дорожніх знаків на шляху руху не було, а між смугами руху була бетонна огорожа, наявність якої дозволяє рухатись зі швидкістю до 110 км./год.

Разом з тим, вважаю безпідставним врахування відповідачем даних, зафіксованих на прилад TruCam LTI 20|20, оскільки будь-які документи на право використання такого приладу відповідачем йому пред`явлено не було, а згідно наявної у нього інформації Міністерство економічного розвитку виключило такі прилади зі свою реєстру і його сертифікат є недійсним ще з 02.11.2015 року. Тому фіксація порушень цим приладом є незаконною. Крім того, застосування такого приладу не можу вражатись автоматичною фіксацією.

Крім правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП по перевищення швидкості, поліцейський також визнав його винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП по факту керування транспортним засобом без протоколу проходження технічного контролю автомобіля та на його зауваження про те, що автомобіль марки «Тойота Королла» д.н.з. НОМЕР_2 використовувався в особистих потребах для індивідуальних поїздок та не використовувався з метою отримання прибутку, а сам факт належності авто страховій компанії «КНЯЖА» не є належним доказам використання транспортного засобу з метою отримання прибутку та на нього відсутня будь яка рекламна інформація.

Вважає, що неправомірні дії поліцейського та його зухвала поведінка зумовлені виявленим серед його документів пенсійним посвідченням ветерана органів внутрішніх справ.

На підставі вище викладеного, просив скасувати постанови інспектора роти №2 батальйону УПП в Житомирській лейтенанта поліції Прокопчук В.О . серії ДП 18 №014352 від 07.08.2019 року та серії ДП 18 №014353 від 07.08.2019 року на підставі яких його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та за ч. 3 ст. 121 КУпАП за вчинення якого накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

На вказану позовну заяву відповідачем подано відзив, а третьою особою письмові пояснення зі змісту яких вбачається, що останні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають та просили відмовити в його задоволенні, виходячи з наступних підстав.

Так, під час несення служби інспектором роти №2 батальйону управління патрульної лінії в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Прокупчук В.О. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 07.08.2019 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 рійний номер ТС000521) було виявлено порушення ПДР України, а саме, водій транспортного засобу Toyota Corolla з номерним знаком НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 105 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в зоні дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості» «50 км/год», чим порушив п.п. 3.29, 3.31 Розділу 33 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу, поліцейський підійшов до водія, яким виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи для перевірки. Позивачу були роз`ясненні його права, зміст ст.. 63 Конституції України, а також пред`явлено докази його вини, зокрема фото та відео фіксації за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000521), яка здійснена на відсатні 130,4 м, що є в межах граничних показників, визначених для вказаного приладу, а також документи на вказаний прилад. Зафіксувавши вказане правопорушення, пред`явивши докази, роз`яснивши позивачу його права, відповідач правомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Дорожній знак 5.70 «Фото та відео фіксування порушень ПДР» встановлений на відмітці 105 км +070м А/Д М-06 «Київ-Чоп».

Щодо правомірності використання приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000521) вказували на те, що вказаний прилад здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режим обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Також зазначав, що ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, в якому теж визначено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Абзацом 5 ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що посадові особи, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, зобов`язані не випускати на лінію транспортні засоби, технічний стан яких не відповідає вимогам державних стандартів, правил дорожнього руху, а також якщо вони не зареєстровані у встановленому порядку, переобладнані з порушенням вимог законодавства або не пройшли обов`язкового технічного контролю.

Так, належність автомобіля Toyota Corolla з номерним знаком НОМЕР_2 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, де вказано що власником вказаного т/з являється ПАТ «Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", а не водій позивач.

Тому позивач, експлуатуючи транспортний засіб, який не пройшов вчасно обов`язковий технічний контроль та зареєстрований на ПАТ «Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", допустив порушення п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України.

Також, посилались на правомірність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу та не надання позивачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів відповідача щодо порушення ним ПДР України.

Сторони в судове засідання не з`явились, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, решта осіб про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові та електронні докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 07.08.2019 року інспектором роти №2 батальйону УПП в Житомирській лейтенантом поліції Прокопчук В.О. винесено постанову серії ДП18 №014353 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП по факту того, що він 07.08.2019 року о 12 год. 00 хв. на 105 км а/д «Київ-Чоп» керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (а/с 10).

Крім того, цього ж дня відповідачем винесено постанову серії ДП18 №014352 на підставі якого на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по факту того, що він 07.08.2019 року о 12 год. 25 хв. на 105 км 500 м а/д «Київ-Чоп» рухався зі швидкістю 105 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження - 50 км/год) та на 55 км/год перевищив встановлене обмеження швидкості руху (а/с 11).

Справи про адміністративне правопорушення, в яких винесено оскаржувані постанови, були розглянуті безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанов редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП в сукупності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП по факту перевищення швидкості, у тексті відзиву відповідач посилається на електронні докази отриманні за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000521, разом з тим безпосередньо в оскаржуваній постанові ДП18 №014352 відсутні посилання на вказаний доказ, а також на наявність будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки у графі «до постанови додається» не зазначено доказів, а вказано лише на письмові пояснення особи, яка притягається до відповідальності.

Аналогічні недоліки щодо відсутності посилань на докази також містяться у постанові серії ДП18 №014353 по факту вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Окрім того, згідно вимог ст. 268 КУпАП передбачено право соби, яка притягається до адміністративної відповідальності має зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що разом з позивачем у транспортному засобі в якості пасажира слідувала громадянка ОСОБА_2 , яку позивач просив допитати в якості свідка по факту використання транспортного засобу Toyota Corolla з номерним знаком НОМЕР_2 без мети отримання прибутку в особистих цілях, проте в оскаржуванній постанові відсутні посилання на покази вказаного свідка, а також про наслідки вирішення відповідного клопотання позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Наведені вище процесуальні недоліки мають суттєве значення для забезпечення дотримання прав позивача відповідно до вимог ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Коім того, матеріали справи не містять належни м та допустимих доказів на підставі яких можна було б підтвердити або спростувати посилання позивача на те, що відповідачем при розгляді справи про адміністратвине правопорушення не було йому роз`яснено його прав.

У відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, оскаржувані постанови слід скасувати, а справи направити на новий розгляд з метою усунення вказаних вище недоліків.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 121, 122, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону УПП в Житомирській лейтенанта поліції Прокопчук Віктора Олександровича серії ДП18 №014353 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону УПП в Житомирській лейтенанта поліції Прокопчук Віктора Олександровича серії ДП18 №014352 на підставі якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Справи про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 121 та ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд Управлінню патрульної поліції в Житомирській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці /підпис/ А. В. Федіна

З оригіналом згідно:

Суддя:

Секретар: