Справа № 480/2098/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р.Справа № 480/2098/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в режимі відеоконференції з Ковпаківським районним судом міста Суми адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 (головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, повний текст складено 25.07.19) по справі №480/2098/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 28.05.2019 №UA805180/2019/000136/2.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 28.05.2019 № UA 805180/2019/000136/2.

Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок повернення судових витрат 2268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.05.2019 позивачем укладено договір купівлі-продажу автомобіля ("Volkswagen", 2010 року випуску, ) вартістю 4100 Євро (а.с.13).

28.05.2019 декларантом подано до митного оформлення митну декларацію, у якій вартість придбаного у Німеччині автомобіля визначено декларантом за основним методом на підставі договору купівлі-продажу у сумі 4100 Євро (а.с. 16).

До митної декларації додано наступні документи, що підтверджували легальність вказаного правочину та супроводжували даний автомобіль весь маршрут перевезення: договір купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 20.05.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 03.05.2016; квитанцію № 16786361 від 21.05.2019; акт про проведення огляду UA205010/2019/318700 від 23.05.2019; митну декларацію для письмового декларування товарів від 23.05.2019; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UА008.69775-19 від 24.05.2019; висновок експертного дослідження № 11/8046/12954 від 24.05.2019; квитанцію про сплату коштів за митне оформлення транспортного засобу (а.с. 13-17).

28.05.2019 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000136/2, яким митну вартість пред`явленого позивачем для митного оформлення автомобіля визначено на рівні 6700 Євро (а.с. 18-19). Також винесено картку відмови у прийнятті митної декларації №UA805180/2019/00318 (а.с. 20-21).

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги про скасування судового рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 1-3 ст. 53 МК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частина 1 ст. 54 МК України визначає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів вважає, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.02.2018 по справі №809/1884/16.

Частина 5 ст. 242 КАС України визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом поданої для митного оформлення позивачем митної декларації від 28.05.2019 №UA805180/2019/000136/2 відповідачу пред`являвся до митного оформлення автомобіль, що був у користуванні, марки Volkswagen, модель PASSAT, 2010 року випуску. Вартість автомобіля визначено декларантом за основним методом на підставі договору купівлі-продажу, що відповідає реальній ціні правочину і дорівнює сплаченій сумі 4100 Євро.

З огляду на матеріали справи, під час митного оформлення декларант позивача, одночасно з митною декларацією, подав документи для підтвердження митної вартості транспортного засобу, а саме:

договір купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 20.05.2019;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 491272 від 03.05.2016;

квитанцію № 16786361 від 21.05.2019;

акт про проведення огляду UA205010/2019/318700 від 23.05.2019;

митну декларацію для письмового декларування товарів від 23.05.2019;

сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UА008.69775-19 від 24.05.2019;

висновок експертного дослідження № 11/8046/12954 від 24.05.2019;

квитанцію про сплату коштів за митне оформлення транспортного засобу.

Підставою коригування митної вартості відповідачем вказано: «Спрацювання профілю ризику 105-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_3 , валюта - ЕUR, вартість 5850,00». Відсутні будь-які документи, які підтверджують фактичну сплату за товар. Для підтвердження заявленої митної вартості декларанту направлено запит на надання додаткових документів. Між декларантом і митним органом проведено консультацію. Підстави для визначення митної вартості: інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу. Також наявна інформація в ЄАІС ДФС щодо митного оформлення ідентичного транспортного засобу МД від 01.04.2019 №UA205120/2019/001839».

З огляду на те, що матеріалами справи не підтверджено, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості транспортного засобу містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, відповідач безпідставно застосував другорядний метод визначення митної вартості транспортного засобу.

З підстав, викладених вище, твердження відповідача, викладені у апеляційній скарзі, про відсутність документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Колегією суддів також відхиляються доводи апеляційної скарги про неналежне посвідчення договору купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 20.05.2019, так як дана підстава не покладена в основу оскаржуваного рішення за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що декларантом позивача надано усі, передбачені чинним законодавством України, документи для застосування відповідачем першого методу визначення митної вартості транспортного засобу, а у відповідача не було обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачу митної вартості товарів за першим методом, тому рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 28.05.2019 №UA805180/2019/000136/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 по справі №480/2098/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 20.11.2019 року