Справа № 420/4983/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/4983/19

Головуючий в І інстанції: Стефанов С.О.

Дата та місце ухвалення рішення: 29.08.2019 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мультистор» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати наказ № 1025 від 02 серпня 2019 року Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками в частині анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» б/н від 07 грудня 2017 року, виданої на підставі наказу Держлікслужби № 1142 від 07 грудня 2017 року.

Також, 27 серпня 2019 року від ТОВ «Мультистор» надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову (вхід. № 30589/19), в якій заявник просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками № 1025 від 02 серпня 2019 року в частині анулювання ліцензії ТОВ «Мультистор» б/н від 07 грудня 2017 року, виданої на підставі наказу Держлікслужби № 1142 від 07 грудня 2017 року на провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, до набрання законної сили рішенням у цій справі;

- заборонити Державній службі України з лікарських засобів та контролю за наркотиками вчинення будь-яких дій щодо виконання наказу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками № 1025 від 02 серпня 2019 року в частині анулювання ліцензії ТОВ «Мультистор» б/н від 07 грудня 2017 року, виданої на підставі наказу Держлікслужби № 1142 від 07 грудня 2017 року на провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, зокрема, але не обмежуючись - внесенням відповідних записів до Єдиного ліцензійного реєстру, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до набрання законної сили рішенням у цій справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначає, що 30 липня 2019 року у аптеках № 3 (м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 68) та № 9 (м. Одеса, пров. Маяковського, 9), де свою господарську діяльність провадить ТОВ «Мультистор» відбулись позапланові перевірки Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками та складено відповідні акти порушень № 88-Р, № 88/1-Р та акт перевірки дотримання суб`єктом господарської діяльності вимог законодавства щодо забезпечення якості лікарських засобів від 30 липня 2019 року. У акті № 88-Р від 30 липня 2019 року перевіряючими Держлікслужби було конкретизовано порушення, які, на думку останніх, було вчинено з боку ТОВ «Мультистор» на момент позапланової перевірки та які відповідач розцінив як повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов, і 02 серпня 2019 року Держлікслужбою було прийнято наказ, яким затверджено рішення про анулювання ліцензії ТОВ «Мультистор» б/н від 07 грудня 2017 року, виданої на підставі наказу Держлікслужби від 07 грудня 2017 року № 1142 на провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами. Заявник також посилається на те, що згідно акту № 88-р від 30 липня 2019 року, перевіряючими Держлікслужби було неправомірно зафіксовано ряд порушень. Окрім вказаного, заявник також зазначає, що 16 серпня 2019 року ТОВ «Аудиторська фірма «Професійні аудиторські консультації» було проведено аналіз можливих фінансових втрат та збитків підприємства ТОВ «Мультистор» у разі анулювання ліцензії товариства, відповідно до якого простій ТОВ «Мультистор» у кількості 3-х місяців може завдати збитків останнім у розмірі - 1554064,44 грн.; компенсація за невикористану відпустку найманих працівників ТОВ «Мультистор» - 777032,22 грн.; витрати на орендну плату та комунальні послуги ТОВ «Мультистор» складають - 93294,75 грн.; заборгованість ТОВ «Мультистор» за товар, послуги та інші зобов`язання перед постачальниками складає - 4430711,04 грн.; собівартість товару та залишки товару що перебувають на реалізації в аптеках ТОВ «Мультистор» складає - 9513216,15 грн. З урахуванням вищезазначених відомостей за липень місяць 2019 року загальна вартість можливих втрат та збитків позивача, на випадок анулювання ліцензії, може становити 16886340,08 грн. Також, заявник зазначає, що з огляду на націнку на реалізовані товари, втрати ТОВ «Мультистор» від нереалізації ліків за 15 днів серпня 2019 року вже становлять 241681 грн. і від нереалізації виробів медичного призначення на суму 15563 грн., що, в свою чергу, станом на 15 серпня 2019 року вже принесло збитки ТОВ «Мультистор» на суму 257244 грн. Окрім того, товарообіг лікарських засобів за серпень 2019 року може скласти 5039274 грн. у порівнянні із товарообігом ТОВ «Мультистор» за липень 2019 року в розмірі 9557576 грн. З огляду на націнку на реалізовані товари, втрати ТОВ «Мультистор» від нереалізації ліків та виробів медичного призначення за серпень 2019 року можуть скласти 881936 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що наказ Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками № 1025 від 02 серпня 2019 року, яким було затверджено рішення про анулювання ліцензії позивача, станом на звернення із заявою про забезпечення позову, - вже перешкоджає позивачу здійснювати свою господарську діяльність, навіть до вступу його у законну силу, трудовий колектив товариства - залишиться без роботи, населення залишиться без максимально доступних та якісних лікарських засобів, які реалізовував позивач, окрім того, державний та місцевий бюджет не буде поповнюватись шляхом сплати відповідних податків.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, зупинено дію наказу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками № 1025 від 02 серпня 2019 року в частині анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» () б/н від 07 грудня 2017 року, виданої на підставі наказу Держлікслужби № 1142 від 07 грудня 2017 року на провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, до набрання законної сили рішенням по справі № 420/4983/19. Заборонено Державній службі України з лікарських засобів та контролю за наркотиками вчиняти дії щодо виконання наказу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками № 1025 від 02 серпня 2019 року, в частині анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» () б/н від 07 грудня 2017 року, виданої на підставі наказу Держлікслужби № 1142 від 07 грудня 2017 року на провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, зокрема, але не обмежуючись - внесенням відповідних записів до Єдиного ліцензійного реєстру, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до набрання законної сили рішенням по справі № 420/4983/19.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, наголошуючи, зокрема, на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником були наведені належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі № 420/4983/19 та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно вимог ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У відповідності до положень ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову шляхом: 1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків; 4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Заходи забезпечення позову, які застосовує суд, не можуть зупиняти, унеможливлювати або в інший спосіб порушувати безперервність процесу призначення, підготовки і проведення виборів.

Зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

З аналізу вказаних положень вбачається, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони вчиняти певні дії.

Проте, у спірному випадку, ані заявником у поданій заяві про забезпечення позову, ані судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не визначено підстав для забезпечення заявленого позову згідно чинної редакції КАС України (ст. 150).

Так, як заявником, так і судом першої інстанції, в якості підстав для застосування заходів забезпечення позову у спірному випадку визначено наявність належних та переконливих доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача.

Проте, чинна редакції КАС України не передбачає такої підстави для забезпечення позову, як існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача.

Вживаючи заходи забезпечення заявленого позову з підстав існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача, суд першої інстанції послався на п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

На вказані положення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України послався і позивач у заяві про забезпечення позову.

Разом з цим, вказаною постановою надано роз`яснення щодо застосування положень КАС України, в редакції до 15.12.2017 року.

Однак, станом на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали діє нова редакції КАС України, а тому, висновки вказаної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року не можуть бути застосовані судом при прийнятті рішення.

В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, підстави для забезпечення позову у чинній редакції КАС України визначені у ст. 150, згідно якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Проте, ані позивачем, ані судом першої інстанції не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення заявленого позову, які викладені у ст. 150 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що позивач не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Фактичною підставою для застосування заходів забезпечення позову у спірному випадку заявником та судом першої інстанції визначено втрата прибутку від майбутньої господарської діяльності, перешкодою у здійсненні якої є набрання чинності оскаржуваного рішення про анулювання ліцензії.

Проте, заявником та судом першої інстанції не визначено, в чому полягає за наведених обставин саме істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, що за п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС України є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 КАС України підставою для застосування заходів забезпечення позову є очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вказані положення п. 2 ч. 1 ст. 150 КАС України можуть бути застосовані лише при наявності у сукупності таких обставин, як очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Однак, у спірному випадку позивач, як на підставу для застосування заходів забезпечення позову, не посилався на наявність очевидних ознак протиправності рішення, що ним оскаржується, а тому, доводи заявника щодо порушення його прав у зв`язку із втратою прибутку від майбутньої господарської діяльності не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що такий вид забезпечення позову як зупинення дії оскаржуваного рішення по суті є окремим видом позовних вимог і не може слугувати доказом наявності очевидної протиправності дій відповідача.

Тобто, сама лише незгода позивача із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Доводи позивача зводяться до порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення та становлять предмет доказування, який має досліджуватись під час розгляду справи.

Також, колегія суддів наголошує, що, заявляючи клопотання про застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, ТОВ «Мультистор» фактично просить суд продовжити дію ліцензії на провадження останнім господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами та надати позивачу право здійснювати таку діяльність. Однак, вказані повноваження належать до компетенції Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, за умови виконання суб`єктом господарювання необхідних ліцензійних умов, а тому не можуть застосовуватися судом в порядку забезпечення адміністративного позову. Колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення щодо анулювання позивачу ліцензії на провадження останнім господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами стало саме встановлення відповідачем порушень з боку позивача ліцензійних умов, наявність яких та відповідно правомірність і обґрунтованість прийнятого рішення має бути перевірена судом під час розгляду справи. Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що застосування у запропонований позивачем спосіб заходів забезпечення позову фактично вирішує спір, ухвалюючи рішення без розгляду справи по суті, оскільки ТОВ «Мультистор» і в подальшому буде здійснювати господарську діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незважаючи на те, що оскаржуваний наказ, дію якого спірною ухвалою зупинено, був винесений саме з підстав наявних порушень ТОВ «Мультистор» ліцензійних умов, що може зашкодити правам третіх осіб. Тобто, забезпечуючи позов в такий спосіб, суд першої інстанції вийшов за межі підстав забезпечення позову, передбачених ст. 150 КАС України, вирішив позовні вимоги на період дії ухвали про забезпечення позову, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Висновки апеляційного суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 18 січня 2019 року у справі № 826/5369/18, від 05 вересня 2019 року у справі № 400/722/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 640/8252/19.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» про вжиття заходів забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультистор» до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 19.11.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька