Справа № 520/8433/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 р.Справа № 520/8433/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

представника позивача: ОСОБА_1 Ю ОСОБА_2

представника відповідача: Саєнко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 26.09.19 року по справі № 520/8433/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 07.06.2019 року № 6, № 6, рішення від 06.06.2019 року № 6, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-6, які винесені відносно нього.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № 6, № 6, рішення від 06.06.2019 року № 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-6, які винесені відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору в розмірі 1102,15 грн. (одна тисяча сто дві гривні 15 копійок).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, що документи, які зазначені в п.81.1 ст. 81 ПК України, були вручені позивачу завчасно 09.04.2019 р., тобто 22.04.2019 р. контролюючий орган мав право розпочати документальну виїзну планову перевірку ФО-П Кременчука ОСОБА_4 .

Також, судом першої інстанції залишилось поза увагою, що відповідач разом з наказом ГУ ДФС від 15.03.2019 р. № 1936 на проведення перевірки та повідомленням про проведення перевірки був направлений лист позивачу від 18.03.2019 р., № 6716/ФОП/20-40-13-06-16 «Про надання інформації», згідно з повідомленням №407 отриманий 09.04.2019 р., в якому було зазначено, що за день до початку перевірки платнику податків необхідно повідомити адресу місця проведення перевірки, за якою буде проводитися планова документальна виїзна перевірка. У листі також було зазначено, що в разі відсутності такого місця, документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, необхідно надати до ГУ ДФС у Харківській області (за адресою: м. Харків, вул. П. Болбочана, 25), за місцем розташування відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Харківській області.

Окрім того, судом першої інстанції не враховано, що ФО-П ОСОБА_5 .Л. на виконання вказаного листа не повідомив відповідача про місце проведення перевірки та надав документи 22.04.2019р. до ГУ ДФС за адресою: м. Харків, вул. П. Болбочана, 25, що підтверджується описом документів, переданих ФО-П Кременчуком С ОСОБА_2 Л. Факт надання позивачем документів до контролюючого органу було підтверджено представником позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Отже, ФО-П Кременчук С.Л. допустив посадову особу ГУ ДФС до проведення документальної виїзної перевірки та надав перевіряючому певні документи бухгалтерського обліку (видаткові накладні за 2017, 2018 р.р., договори, книги обліку доходів та витрат, відомості по заробітній платі, банківські виписки).

Таким чином, судом першої інстанції при розгляді справи не надано належної правової оцінки, що позивач допустив контролюючий орган до перевірки та у передбаченому чинним законодавством порядку до фактичного початку перевірки не оскаржив наказ ГУ ДФС про проведення перевірки.

Також, судом першої інстанції не враховано, що акт перевірки направлено платнику податків 15.05.2019 р. згідно з поштовим повідомленням № 489 та отримано платником податків 23.05.2019 р. Позивачем 10.06.2019 року було подано до контролюючого органу заперечення на акт перевірки.

Отже, станом на 06.06.2019 р. (граничний термін прийняття рішень за результатами акту перевірки) до контролюючого органу не надходило заперечень на акт перевірки. Заперечення на акт перевірки надійшло до контролюючого органу 10.06.2019 р., на вказану дату податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій були вже направлені платнику податків. Таким чином, рішення за результатами акту перевірки винесені в строки, передбачені чинним законодавством, і відповідачем правомірно надано відповідь платнику податків за № 14688/ФОП/20-40-13-06-16 від 13.06.2019 р.

Крім того, судом першої інстанції не враховані положення п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 ПК України, згідно з якими не дозволяється включати платнику податків до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, зокрема, витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації.

В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_3 у 2017 році, для самостійного виготовлення прокатного стану у ФО- ОСОБА_6 , були придбані комплектуючі матеріали на загальну суму 385 320,79 грн., вартість яких включена до складу витрат.

Згідно з поясненням ОСОБА_3 (вх. ГУ ДФС № 63964/ФОП від 08.05.2019р.) у 2017 році, які міститься в матеріалах справи, для виготовлення прокатного стану позивачем у ФО- ОСОБА_7 Кременчука ОСОБА_8 за готівкові кошти були придбані комплектуючі матеріали на загальну суму 385 320,79 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Таким чином, враховуючи положення п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 ПК України, позивач не мав права включати витрати на придбання комплектуючих матеріалів до складу витрат.

Отже, судом першої інстанції не враховано, що позивачем придбавались комплектуючі для виготовлення прокатного стану, і він був позбавлений права включати до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрати на придбання вказаних комплектуючих.

Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. - без змін.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

Протокольною ухвалою колегії суддів задоволено клопотання відповідача та здійснено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець 11.12.2002 року за №0067749 (далі ФОП Кременчук С.Л.), основним видом господарської діяльності є механічне оброблення металевих виробів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 157).

ФОП ОСОБА_3 для здійснення своєї господарської діяльності орендує у ПАТ Харківський інструментальний завод окремо розташовану будівлю В-2, загальною площею 676,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди №3А/2016 від 01.04.2016 року (а.с. 45, 46).

Посадовою особою Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області), згідно із затвердженим планом-графіком проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, відповідно до наказу від 15.03.2019 року №1936, проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.05.2019 № 1652/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 (а.с. 17-44).

Висновками зазначеного акту перевірки встановлено, зокрема, наступні порушення позивачем:

- п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 69357,74 грн.;

- абз. 1 п. 2, ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в результаті чого було занижено єдиного соціального внеску за 2017 рік на загальну суму 7405,53 грн.;

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Податкового кодексу України та ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено військового збору за 2017 рік на загальну суму 5779,83 грн.

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області винесено наступні рішення та вимогу:

- 06.06.2019 року № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а саме штрафних санкцій у розмірі 1481,11 грн.;

- 06.06.2019 року № Ф-6 про сплату недоїмки в сумі 7405,53 грн. відповідно до ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- 07.06.2019 року №6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються особами за результатами річного декларування на загальну суму 86697,18 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 69357,74 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 17339,44 грн.;

- 07.06.2019 року №6 про збільшення суми грошового зобов`язання з оплати військового збору, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 7224,79 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 5779,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1444,96 грн. (а.с. 13-16).

18.06.2019 року на вказані рішення та вимогу позивачем поштовим відправленням направлено до ДФС України скаргу (а.с. 141-148), що підтверджується відповідними чеками та описом вкладення (а.с. 149-151).

10.07.2019 року ДФС України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги (а.с. 152).

16.08.2019 року ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 07.06.2019 року № 6, № 6 (а.с. 153-156).

Позивач, не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями від 07.06.2019 року № 6, № 6, рішенням від 06.06.2019 року № 6, вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-6, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно позивача вищезазначених податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Абзацом першим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абзац другий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абзац п`ятий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно із затвердженим планом-графіком проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, ГУ ДФС у Харківській області надіслано ФОП ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №407 копію наказу про проведення документальної планової перевірки №1936 від 15.03.2019 року та повідомлення про проведення перевірки №307 від 15.03.2019 року, копії яких приєднано до матеріалів справи. Вказані документи отримані платником податків 09.04.2019 року згідно з відміткою про вручення цих документів.

Відповідно до вказаного наказу, контролюючим органом прийнято рішення про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3

В повідомленні про проведення перевірки №307 від 15.03.2019 року адреса проведення перевірки зазначена саме податкова адреса ФОП АДРЕСА_3 : АДРЕСА_4 .

Отже, платнику податків повідомлено про проведення відносно нього саме документальної планової виїзної перевірки за його адресою, проте, контролюючим органом проведено перевірку позивача за місцем розташування відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Харківській області: вул. Петра Болбочана, 25, м. Харків, що підтверджено в ході розгляду справи представником відповідача та зазначено в акті перевірки.

Таким чином, контролюючий орган прийняв рішення та скерував усі дії на проведення виїзної перевірки, натомість провів невиїзну перевірку в приміщенні контролюючого органу.

Доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем інформації на лист відповідача від 18.03.2019 року №6716/ФОП/20-40-13-06-16 Про надання інформації щодо необхідності повідомлення позивачем адреси місця проведення перевірки та надання до контролюючого органу документів для проведення перевірки, направлений позивачу разом із наказом та повідомленням на проведення перевірки, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки пложеннями Податкового кодексу України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні податкової інспекції у разі ненадання платником податків відповідної інформації щодо місця проведення такої перевірки.

Колегія суддів зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Встановлені главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника. Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, рішення, вимога, прийняті за наслідками перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №805/1941/17-а, від 12.06.2018 року у справі №821/597/17, від 06.09.2019 року у справі №805/3849/16-а.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскільки проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу не може вважатися правомірним заходом суб`єкта владних повноважень, то і висновки, здійснені в процесі її проведення на основі лише тих матеріалів, які були в розпорядженні контролюючого органу, не можуть бути покладені в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 07.06.2019 року № 6, № 6, рішення від 06.06.2019 року № 6, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 року № Ф-6, у зв`язку із чим вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що, надавши податковому органу документи на виконання листа відповідача від 18.03.2019 року №6716/ФОП/20-40-13-06-16, позивач фактично допустив посадову особу до проведення документальної виїзної перевірки та у передбаченому чинним законодавством порядку до фактичного початку перевірки не оскаржив наказ ГУ ДФС про проведення перевірки, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Згідно з позицією Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом ТОВ "Foods and Goods L.T.D." до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - ДПА в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України та Верховного Суду, саме на етапі допуску до перевірки, платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, з огляду на наведене, має бути наявний фактичний допуск до перевірки.

В даному випадку, спірні правовідносини у вказаній справі виникли у зв`язку з проведенням контролюючим органом саме виїзної перевірки, однак, по факту відповідач провів невиїзну перевірку у приміщенні контролюючого органу, умови та порядок проведення якої не передбачає вирішення питання допуску до проведення такої перевірки.

Позивач фактично не міг допустити чи не допустити контролюючий орган до перевірки, оскільки був позбавлений такого права, а надання на вимогу відповідача документів жодним чином не свідчить про допуск до перевірки, оскільки виїзна перевірка передбачає саме фактичний допуск до її проведення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Абзацом 2 п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Відповідно до абз. 2 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 за № 449 (зареєстр. в Мінюсті 07 травня 2015 р. за № 508/26953), органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Таким чином, строк для надання заперечень на акт перевірки та відповідних документів законодавчо встановлено 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, після чого (за наявності відповідних заперечень) приймається рішення про визначення грошових зобов`язань з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

В ході розгляду справи встановлено, що акт перевірки від 15.05.2019 № 1652/20-40-13-06-08/ ФОП ОСОБА_3 отримав 23.05.2019 року, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №771, копію якого приєднано до матеріалів справи.

03.06.2019 року, не погодившись з висновками акта перевірки, ФОП ОСОБА_3 поштовим відправленням направив до ГУ ДФС у Харківській області заперечення на вказаний акт перевірки з відповідними документами, що підтверджується чеками та описом вкладення (а.с. 78-80).

Отже, свої заперечення на акт перевірки позивач надіслав в межах десятиденного строку, передбаченого положеннями Податкового кодексу України.

Вказані заперечення на акт перевірки відповідач отримав 10.06.2019 року (вх. №76744/ФОП) та залишив їх без розгляду, про що повідомлено платника податків листом від 13.06.2019 року №14668/ФОП/20-40-13-06-16, який отримано позивачем 20.06.2019 року відповідно до відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення №112, копії яких приєднано до матеріалів справи.

Спірні рішення та вимогу ГУ ДФС у Харківській області винесено 06.06.2019 року та 07.06.2019 року, тобто до отримання контролюючим органом заперечень на акт перевірки.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскаржувані рішення та вимогу відповідачем винесено без врахування строків надходження поштовим відправленням відповідних заперечень на акт перевірки, тобто передчасно, що спростовує доводи апеляційної скарги про прийняття оскаржуваних рішень в строки, передбачені чинним законодавством.

У зв`язку з цим, спірні рішення та вимога ґрунтуються лише на висновках акту перевірки. При цьому, заперечення на акт перевірки та документи, надані до цих заперечень, контролюючим органом не враховані, що є порушенням права платника податків на подання заперечень до акту перевірки, передбачене абз. 2 п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, а також права на повне, всебічне та об`єктивне вирішення питання стосовно грошових донарахувань за висновками акту перевірки.

Окрім того, в ході розгляду справи встановлено, що підставами для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та, як наслідок, прийняття контролюючим органом спірних рішень та вимоги, стали висновки про неправомірне включення позивачем до складу витрат витрати за придбаний у ФОП ОСОБА_9 товар у 2017 році (комплектуючи та матеріали) на суму 385320,79 грн.

На думку контролюючого органу, викладену в акті перевірки, в ході розгляду справи та в апеляційній скарзі, вартість таких витрат підлягає амортизації, а не відноситься до складу витрат, оскільки отримані комплектуючі та матеріали придбавались для виготовлення обладнання (прокатного стану).

В свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що в 2017 році позивач мав господарські відносини з ФОП ОСОБА_9 за договором купівлі продажу №01 від 04.01.2017р. (а.с. 47), відповідно до умов якого придбав комплектуючі та матеріали на суму 385320,79 грн. для проведення ремонту наступних основних засобів та купівлю сировини та матеріалів: розмотувальник РМ-1080 (акт введення в експлуатацію основних засобів від 07.11.2016р., акт виявлених дефектів від 05.10.2017р., видаткова накладна №РН-1710 від 17.10.2017р. на суму 14961,00 грн., видаткова накладна №РН-1011 від 10.11.2017р. на суму 13819,00 грн.); штамп пробивання отворів (акт виявлених дефектів від 25.10.2017р., видаткова накладна №РН-0311 від 03.11.2017р. на суму 16892,00 грн., видаткова накладна №РН-0711-1 від 07.11.2017р. на суму 19868,00 грн., видаткова накладна №РН-1511 від 15.11.2017р. на суму 18569,00 грн.); прокатний стан ПС-12/4 (накладна на прокатний стан ПС-12/4 від 16.12.2015р., акт вводу в експлуатацію від 23.12.2015р., акт виявлених дефектів від 19.01.2017р., акт виявлених дефектів від 03.07.2017р., акт виявлених дефектів від 01.09.2017р., акт виявлених дефектів від 11.10.2017р., видаткова накладна №РН-3001 від 30.01.2017р. на суму 44967,93 грн., видаткова накладна №РН-3005 від 30.05.2017р. на суму 26343,46 грн., видаткова накладна №РН-0707 від 07.07.2017р. на суму 15687,00 грн., видаткова накладна №РН-0109-1 від 01.09.2017р. на суму 15406,00 грн., видаткова накладна №РН-1209 від 12.09.2017р. на суму 15340,00 грн., видаткова накладна №РН-1409 від 14.09.2017р. на суму 18600,00 грн., видаткова накладна №РН-1809 від 18.09.2017р. на суму 16349,00 грн., видаткова накладна №РН-1010 від 10.10.2017р. на суму 19852,00 грн., видаткова накладна №РН-1110 від 11.10.2017р. на суму 12368,00 грн., видаткова накладна №РН-1810 від 18.10.2017р. на суму 17893,00 грн., видаткова накладна №РН-2710 від 27.10.2017р. на суму 15963,00 грн.); гільйотинні ножиці (акт вводу в експлуатацію від 18.08.2014р., акт виявлених дефектів від 29.12.2017р., видаткова накладна №РН-0512-1 від 05.12.2017р. на суму 15301,00 грн., видаткова накладна №РН-0612 від 06.12.2017р. на суму 15630,00 грн.); витрати на закупівлю сировини (видаткова накладна №РН-0409 від 04.09.2017р. на суму 13580,00 грн., видаткова накладна №РН-0210 від 02.10.2017р. на суму 18968,10 грн., видаткова накладна №РН-0410 від 04.10.2017р. на суму 18963,00 грн.) (т. 1 а.с. 48-77).

Відповідно до п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України зазначені в цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Таким чином, сума сплачених коштів за отримані комплектуючі та матеріали в розмірі 385320,79 грн. позивачем віднесена до складу витрат у 2017 році та була відображена у книгах обліку доходів та витрат (т. 1 а.с. 86-140), а також задекларована в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік (а.с. 81-85).

Як вбачається з матеріалів справи, вказані документи надавались контролюючому органу під час проведення перевірки. Проведення ремонту вищезазначеного обладнання, в тому числі придбання необхідних для такого ремонту запасних частин, узгоджується з основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 .

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що податковий орган зробив висновок, що комплектуючі та матеріали на суму 385 320.79 грн. придбавалися для виготовлення обладнання (прокатного стану), не аналізуючи, що всі комплектуючі в перелічених накладних взагалі не можуть відноситися до одного самого станка (прокатного стану).

Крім того, інвентаризація основних засобів в порядку п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України не проводилась. Вихід на місце проведення господарської діяльності та огляд станків позивача не здійснювався.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішень та вимоги, що оскаржуються.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зміст апеляційної скарги, який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року по справі № 520/8433/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді І.С. Чалий В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 19.11.2019 року