Справа № 620/2758/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Чернігів Справа № 620/2758/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що Закон України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» не визначає переліку доказів , на підставі яких може бути встановлений факт залучення особи до складу формувань Цивільної Оборони . Листи Міністерства праці та соціальної політики України не є нормативними актами , а носять лише інформаційний характер і не можуть бути підставою для відмови в наданні статусу інваліда війни (особи з інвалідністю внаслідок війни). Такі листи встановлюють лише додаткові вимоги для осіб , які звертаються із заявою про надання статусу інваліда війни, не передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту».

Позивач вважає, що наданими відповідачу документами підтверджується факт того, що він брав участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, а отже, має право на встановлення статусу «особи з інвалідністю внаслідок війни» та отримання посвідчення «особи з інвалідністю внаслідок війни».

Ухвалою суду від 23.09.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Відповідач у встановлений судом строк направив відзив на позов, в якому зазначив, що у доданих ОСОБА_1 довідках не міститься інформація про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення позивача до формувань Цивільної оборони та відсутні відомості про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони. Водночас, документи належним чином підтверджують статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що позивач брав участь у таких заходах. Однак, вони не підтверджують залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Ця обставина, на думку відповідача, є істотною для набуття статусу інваліда війни згідно п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII, оскільки, у протилежному випадку, усі громадяни, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та вже мають статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС мали б і статус інваліда війни також.

Третя особа також надала свій відзив на позов, в якому не погодилась із позицією позивача та зазначила, що у документах позивача відсутній розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення позивача до формувань Цивільної допомоги та відсутні відомості про роботу, яку він виконував під час ліквідації у складі формувань цивільної оборони.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач є особою , яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 28.02.2019 безстроково Чернігівською обласною державною адміністрацією, підтверджується , що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1).

В експертному висновку від 17.09.1991 №14 Київської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС встановлено, що захворювання позивача пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Згідно довідки до акту огляду Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ-ЧНВ №075987 від 06.05.2005 позивачу безстроково з 01.05.2005 встановлено 3 (третю) групу інвалідності , причина інвалідності - захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

У серпні 2019 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації з заявою в якій просив встановити йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни . До своєї заяви позивач додав:

- довідку Борзнянського міжрайонного управління водного господарства від 29.07.2019 за №№1-1/441, 1-1/443 з яких вбачається, що позивач, будучи водієм Борзнянського управління осушувальних систем, постійно входив у склад Цивільної оборони відповідно Плану цивільного захисту Борзнянського міжрайонного управління водного господарства в команді І по відновленню споруд в складі 16 чоловік. У 1987 році згідно наказу №6 від 09.02.1987 був направлений у відрядження у Чорнобильський спецучасток строком на 20 днів з 08.02.1987 по 27.02.1987 для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Виконував роботи у підготовці і пропуску паводка на гідроспорудах річки Припять с.Ладижичі, с.Зимовище.

Однак листом від 29.08.2019 за №2817 відповідач відмовив у встановленні правового статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення . При цьому, посилаючись на п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту», зазначив , що в переліку документів, наданих позивачем Управлінню, відсутні розпорядчі документи про залучення підприємства, в якому я працював, до формувань Цивільної оборони.

Також, у своєму листі відповідач посилається на лист Міністерства праці та соціальної політики України від 24.12.2007 №804/0/15-07/014 в якому роз`яснено, що для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни необхідні документи, які містять інформацію про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення підприємства, установи до складу формувань Цивільної оборони та розпорядчий документ підприємства про залучення особи до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Із зазначеною відмовою позивач не погоджується, вважає її протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

За пунктом 9 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та отримав інвалідність у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом № 796-ХІІ. Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ) окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон №3552-ХІІ містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Таким чином, за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ немає.

Верховним Судом викладено аналогічну правову позицію щодо зазначених правовідносин у постановах від 27.02.2018 у справі № 368/1579/1, від 10.05.2018 у справі № 279/12162/15-а, від 07.06.2018 у справі № 377/797/17.

Крім того, у постанові по справі № 368/1579/1 Верховний Суд вказує, що підставою для встановлення статусу інваліда війни є посвідчення громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідка МСЕК та довідка, що підтверджує залучення особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, до складу формування Цивільної оборони, видана органами Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Формування Цивільної оборони чисельністю 16 осіб створеної на Борзнянському міжрайонному управлінні водного господарства в команді І по відновленню споруд не свідчить про участь позивача у цьому складі, а доводи скаржника щодо відсутності однозначної вимоги про обов`язковість видання розпорядчого документу по підприємству про залучення конкретної особи до дій у складі саме формувань Цивільної оборони, є безпідставними, оскільки в межах спірних правовідносин має бути підтверджена належними та допустимими доказами участь саме позивача у ліквідації наслідків аварії у складі формувань Цивільної оборони.

Документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої Управлінню, щодо набуття статусу інваліда війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ) поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (пп.1 ч.1 ст.9 Закону №796-ХІІ).

Таким чином, достатніх підстав для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-XII у позивача немає.

А отже, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 );

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації (вул.Незалежності, 2, м.Борзна, Чернігівська область, 16400, );

Третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (проспект Миру, 116-А, м.Чернігів, 14028, ).

Повне рішення суду складено 21.11.2019.

Суддя Л.О. Житняк