Справа № 189/1491/19
Суддя: Пустовар О. С.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/1491/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.,

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Стасовського Дмитра Ігоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1471725 від 30.08.2019 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Стасовського Дмитра Ігоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1471725 від 30.08.2019 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2019 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGХ 33.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки LANGENDORF SATAN 30 / 35 (номерний знак НОМЕР_4 ). В Дніпропетровській області, Самарський район, вул. Томска, 14, ТЗ було зупинено інспектором роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Стасовським Д.І. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1471725. Відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ перевозив вантаж, що виступав за габарити спереду і ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищував 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря та не був позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3, чим порушив п. 22 ПДР України - Порушення правил перевезення вантажів» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, а тому постанова підлягає скасуванню.

Опис адміністративного правопорушення повинен відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено постанову, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, працівник поліції вказав, що позивач порушив п. 22 ПДР України. Пункт 22 ПДР України регулює умови проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів та порядок видачі дозволу, а суть інкримінованого правопорушення полягає в тому, що автомобіль не був позначений сигнальними щитками. Згідно п. 22.4 ПДР України, вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м., а за шириною перевищує 0,4 м. від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил. Отже, у тому випадку якщо вантаж виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м. та за шириною перевищує 0,4 м. від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил. Працівник поліції в постанові не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати що ТЗ з вантажем повинен був позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 ПДР України. Крім того, доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно - вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів. Проте в постанові відсутні посилання на вищезазначені документи, а отже відсутні підстави вважати, що спірний габаритно - ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури. Отже вищезазначене дає підстави дійти висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перевищення тз габаритних параметрів, які потребують обов`язкового позначення щитками відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 ПДР України. Враховуючи вищенаведене, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством.

Представник третьої особи направив до суду пояснення в обґрунтування яких посилався на вимоги ПДР України, КУпАП, зазначивши, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 30.08.2019 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП про притягнення позивача до адміністративно відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., оскільки позивач керуючи вантажним автомобілем MAN TGS 33.440, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Langendorf 30/35, державний номерний знак НОМЕР_4 в м. Дніпрі по вул. Томська в районі будинку 14 перевозив вантаж, що виступав за габарити спереду і ззаду більш як на 1 м., а за шириною перевищував 0,4 м. від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря та не був позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3, чим порушив п. 22 ПДР України. Зазначив, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень ПДР та відповідно складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчиненні відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. В позовній заяві позивач посилався лише на процесуальні недоліки зі сторони відповідача. Тобто, доводи позовної заяви мають виключно процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови ухваленої відповідачем. Крім того, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене порушення. Враховуючи вищезазначене просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАВ №1471725 від 30.08.2019 року, винесеною інспектором роти №1 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Стасовським Д.І., позивача ОСОБА_1 за порушення п. 22 ПДР України (водій керуючи ТЗ перевозив вантаж, що виступав за габарити спереду і ззаду більш як на 1 м., а за шириною перевищував 0,4 м. від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря та не був позначений відповідно до вимог підпункту «з» п. 30.3), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.7).

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до змісту п. 22.4. ПДР України, 22.4. Вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підп. "з" п. 30.3 цих Правил.

Відповідно до підп. «з» п. 30.3 ПДР України, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки (додаток 4), як, зокрема, "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості-світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку -оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем на місці події замірів приладом, що відображає відповідні позначення, а також результат вимірювання, який дає суду підстави переконатися, що вантаж виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря та повинен бути позначений відповідно до вимог підп. "з" п. 30.3 цих Правил.

Враховуючи вищезазначене, можливо дійти висновку, що працівником поліції здійснено припущення щодо виступу вантажу за габарити транспортного засобу ззаду більш як на 1 м., та перевищення за шириною 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря.

В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які б містили докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Інші докази на підтвердження встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, відповідач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Крім того, правила перевезення вантажу встановлено розділом 22 Правил дорожнього руху.

Як вбачається, з оскаржуваної постанови серії ЕАВ №1471725 від 30.08.2019 року, відповідачем зазначено про порушення позивачем пункту 22 ПДР, при цьому, правила перевезення вантажу встановлено розділом 22 Правил дорожнього руху, який містить відповідні пункти, а саме з 22.1 по 22.6, однак відповідач в оскаржуваній постанові не зазначає, який саме пункт порушено позивачем, що унеможливлює встановити в діях позивача адміністративне правопорушення, яке виразилося у порушенні правил перевезення вантажу.

Суд не наділений повноваженнями встановлювати склад правопорушення, оскільки повноваження суду полягають виключно у наданні оцінки законності рішенню відповідача щодо факту інкримінованого позивачу правопорушення. Без зазначення відповідачем пункту ПДР, який порушено позивачем, суд позбавлений такої можливості.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме перевезення вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, який повинен бути позначений відповідно до вимог підп. "з" п. 30.3 цих Правил.

Також, спірна постанова від 30.08.2019 року не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що свідчить про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачити на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1471725 від 30.08.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.2, ст.6, ст.9, ст.72, ст.73, ст.75, ст.77, ч.9 ст.205, ст.241, ст.242, ст.244, ст.245 КАС України, на підставі ст. 132-1 КУпАП, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Стасовського Дмитра Ігоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1471725 від 30.08.2019 року - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1471725 від 30.08.2019 року винесену інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Стасовським Дмитром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 від 30.08.2019 року - закрити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.С. Пустовар