Справа № 806/1952/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову в ухваленні додаткового судового рішення)

20 листопада 2019 року м. Житомир справа № 806/1952/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведения індексації пенсії з 01 серпня 2009 року по 23 серпня 2017 року відповідно до статті 64 Закону України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

При зверненні до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн.

Ухвалою суду від 04.05.2018 відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведения індексації пенсії з 24.08.2017 по 23.02.2018 відповідно до статті 64 Закону України.

Ухвалою від 04.05.2018 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведения індексації пенсії з 01 серпня 2009 року по 23 серпня 2017 року відповідно до статті 64 Закону України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведения індексації пенсії ОСОБА_1 із 24 серпня 2017 року по 28.02.2018 відповідно до статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період із 24.08.2017 по 28.02.2018 та виплатити суму індексації.

Постановою Верховного Суду від 19.03.2019 ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.05.2019 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням суду від 16.07.2019 позовну заяву задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведения індексації пенсії ОСОБА_1 із 01 серпня 2009 року по 28 лютого 2015 року та із 01.01.2016 по 23 серпня 2017 року відповідно до статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період із 01 серпня 2009 року по 28 лютого 2015 року та із 01 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

До суду 27 серпня 2019 року за вх. №19524/19 надійшла зава ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про стягнення сплачених судових витрат у сумі 3873,40 грн. В обґрунтування позову вказує, що під час розгляду справи мною понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 704,80 грн., за подання апеляційної скарги на ухвалу від 04.05.2018 року - 1762,00 грн., за подання касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 04.05.2018 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року - 1406,60 грн., загальна сума судових витрат по сплаті судового збору становить - 3873,40 грн.

У період із 16 серпня 2019 року по листопад 2019 року адміністративна справа №806/1952/18 перебувала в Сьомому апеляційному адміністративному суді.

Адміністративна справа №806/1952/18 повернулась до Житомирського окружного адміністративного суду 18.11.2019 та була передана судді 19 листопада 2019 року.

Дослідивши вказану заяву позивача та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (третьої особи), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.

З наведеного вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Суд відмічає, що при зверненні до Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн згідно квитанції №22 від 18.04.2018 (т. 1 а.с. 7)

Рішенням суду від 11 січня 2019 року ухвалено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Отже, Житомирським окружним адміністративним судом при ухваленні судового рішення вирішено питання про судові витрати.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 та за подання касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 04.05.2018 та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 13.11.2018, суд відмічає наступне.

Постановою Верховного Суду від 19 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що при зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 04.05.2018 позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн (відокремлені матеріали, а.с. 50), а за подачу касаційної скарги до Верховного Суду сплачено судовий збір в сумі 1406,60 грн.

Суд наголошує, що згідно частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення, в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

У відповідності до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України, зміст резолютивної частини постанови суду касаційної інстанції складається із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Аналіз наведених правових норм, свідчить про те, що «судом, що ухвалив судове рішення» в аспекті порушеного заявником клопотання є Верховний Суд, оскільки саме до його компетенції, згідно положень статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України належить вирішення питань щодо розподілу судових витрат, до яких належить і судовий збір.

В контексті наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 243, 248, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведения індексації пенсії з 01 серпня 2009 року по 23 серпня 2017 року відповідно до статті 64 Закону України.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук