Справа № 200/4432/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року справа №200/4432/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ДП Військова частина НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року (повний текст складено 19 серпня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/4432/19-а (суддя І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до ДП Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДП Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню за період з липня 2016 року по січень 2017 року на загальну суму 2226 грн. 57 коп., у тому числі податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18 % на загальну суму 1530 грн. 73 коп. та військовий збір в розмірі 1,5% на загальну суму 695 грн. 84 коп., стягнення середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 року по 19.03.2019 року в розмірі 215708 грн. 13 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідачі, як вважає позивач, не виплачуючи грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначає, що при звільненні позивача з військової служби в запас, проведені виплати грошового забезпечення та грошових винагород, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, з утриманням з грошового забезпечення та грошових винагород сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, але в порушення норми статті ст. 168 Податкового кодексу України, без виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Наполягає на тому, що має право відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, отримати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 200/4432/19-а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ДП Військова частина НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Стягнуто з ДП Військова частина НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованості по грошовому забезпеченню за період з липня 2016 року по січень 2017 року на загальну суму 2226 грн. 57 коп., у тому числі податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18 % на загальну суму 1530 грн. 73 коп. та військовий збір в розмірі 1,5% на загальну суму 695 грн. 84 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з липня 2016 року по лютий 2017 року.

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 21.07.2016 року № 84 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по особовому складу) від 21.07.2016 року №40-РС на посаду снайпера 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, який прибув з Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату м. Маріуполь, з 21.07.2016 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення(а.с.8).

Згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 31.01.2017 року № 27 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 снайпера десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, на підставі Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби V запас за підпунктом ж частини 8 статті 26 (який вислужив строк військової служби за контрактом)(а.с. 9).

Згідно платіжної відомості №б/н на виплату грошового забезпечення особам офіцерського складу, військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу військової частини НОМЕР_1 за січень 2017 року від 07.02.2017 року, наданої начальником фінансової служби військової частини НОМЕР_1 , з ОСОБА_1 утримана сума податку з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які він набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби в розмірі 1398 грн. 50 коп., додатково (загальна сума нарахування ОСОБА_1 складає 7171 грн. 75 коп., з них 1290 грн. 92 коп. - податок з доходів в розмірі 18 %; 107 грн. 58 коп. -1,5 % військовий збір; сплачено ОСОБА_1 на карту приватбанку 5773 грн. 25 коп.

Крім того, згідно зазначеної відомості з ОСОБА_1 утримана сума податку з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які він набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби в розмірі 33 грн. 34 коп.

Додатково загальна сума нарахування ОСОБА_1 складає 171 грн.; з них 30 грн.78 коп. податок з доходу в розмірі 18 %; 2 грн. 56 коп. - 1,5 % військовий збір; сплачено ОСОБА_1 на карту приватбанку 137 грн. 66 коп.

Згідно зазначеної відомості з ОСОБА_1 утримано суму податку з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які він набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби в розмірі 209 грн. 03 коп.

Додатково загальна сума нарахування ОСОБА_1 складає 1161 грн. 29 коп., з яких 209 грн. 03 коп. податок з доходу в розмірі 18 %; зараховано ОСОБА_1 на карту приватбанку 952 грн. 26 коп.

Загальна сума утриманого податку з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які ОСОБА_1 набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби складає 1640 грн.87 коп.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, стягнути заборгованості по грошовому забезпеченню та стягнути середній заробіток на час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 року по 19.03.2019 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява є такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Законом України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 179 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Згідно п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Відповідно до п. 3Порядку, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Абзацом 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

При цьому, з військовослужбовцем в день виключення його зі списків особового складу військової частини має бути проведений розрахунок в повному обсязі, в тому числі і виплата належних йому компенсацій.

Судом встановлено, що грошова компенсація за утриманий податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з грошового забезпечення в період проходження позивачем військової служби в сумі 2226 грн. 57 коп. відповідачем не проведена.

Таким чином, враховуючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору в розмірі 2226 грн. 57 коп., суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби в сумі 2226 грн. 57 коп.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, що полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, а тому позивач має право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 2226 грн. 57 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі позовні вимоги є передчасними, оскільки вони є похідними від вимог про виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, а відтак не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій, які оскаржуються, в розумінні зазначеної норми Закону.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ДП Військова частина НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 200/4432/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 200/4432/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко