Справа № 160/7861/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/7861/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Олефіренко Н.А., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 р. (суддя Конєва С.О.) в справі № 160/7861/19 за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВДВС) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.07.2019 р., прийнятою у виконавчому провадженні № 51576881, про стягнення виконавчого збору в розмірі 5162,97 дол. США.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує про помилковість оцінки судом першої інстанції позиції позивача, оскільки в обґрунтування позову позивачем зазначалось про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» № 606 в липні 2016 р. в частині неприйняття після спливу строку на добровільне виконання рішення постанови про стягнення виконавчого збору, тому дії державного виконавця в 2019 р. зі стягнення виконавчого збору через сплив такого строку не можуть вважатися правомірними.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська від 07.07.2016 р. відкрито виконавче провадження №51576881 з примусового виконання виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/6632/14 від 12.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») боргу у розмірі 51629,70 доларів США та 38400,00 грн., встановлено строк для добровільного виконання боржником вимог виконавчого документу до 13.07.2016 р. У п. 3 постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

17.08.2016 р. у зв`язку із невиконанням виконавчого листа, з метою забезпечення стягнення та усунення можливостей здійснення відчуження майна боржника, державним виконавцем прийнята постанова про арешт майна боржника, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження, наданою позивачем із ЄДРВП.

01.09.2016 р. державним виконавцем зупинено виконавче провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» №606 до розгляду справи по суті, що підтверджується вищенаведеною Інформацією про виконавче провадження.

Постановами державного виконавця від 10.07.2019 р. поновлено виконавче провадження №51576881, виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку із надходженням від ПАТ «ПУМБ» заяви №КНО-44.2.4/482 від 17.05.2019р. про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання відповідно до ч. 5, ст. 35, п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404.

10.07.2019 р. державним виконавцем у ВП №51576881 на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.2016 р. прийнята постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 5162,97 доларів США.

Суд першої інстанції вважав, що після зупинення виконавчих дій державний виконавець правомірно розпочав проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого провадження, які полягають у поновленні виконавчого провадження, розгляду заяви стягувача про повернення виконавчого документу, прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження та оспорюваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору за нормами Закону №1404 та вказав, що у відповідача не було обґрунтованих правових підстав для завершення виконавчого провадження №51576881 саме за нормами Закону №606, оскільки на момент втрати ним чинності виконавчі дії відповідачем з примусового виконання виконавчого провадження ВП №51576881 станом на 05.10.2016р. не здійснювалися.

Зважаючи на те, що повноваження державного виконавця по стягненню виконавчого збору у виконавчому провадженні у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу не є його правом, а є його обов`язком, а нормами як ст. 28 Закону №606, так і ч. 3 ст. 40 Закону №1404 передбачено обов`язок державного виконавця стягнути з боржника виконавчий збір у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що державним виконавцем пропущено строк для стягнення виконавчого збору в період дії Закону №606.

Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська від 07.07.2016 р. відкрите виконавче провадження № 51576881 з примусового виконання виконавчого листа № 204/6632/14, виданого 12.06.2015 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» боргу в розмірі 51629,70 доларів США та 38400 грн. Боржнику надано строк для добровільного виконання виконавчого документу до 13.07.2016 р.; при невиконанні рішення у наданий для добровільного виконання строк постановлено виконати виконавчий документ в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 17.08.2016 р. у ВП № 51576881 арештовано майно боржника та оголошено заборона на його відчуження.

29.09.2016 р. державним виконавцем у ВП № 51576881 винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

10.07.2019 р. державним виконавцем винесена постанова про поновлення виконавчого провадження № 51576881.

Постановою від 10.07.2019 р. у ВП № 51576881 виконавчий лист № 204/6632/14, виданий 12.06.2015 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, повернуто стягувачу ПАТ «ПУМБ» на підставі заяви стягувача від 17.05.2019 р.

Постановою від 10.07.2019 р. у ВП № 51576881 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 5162,97 доларів США.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.

До 05.10.2016 р. умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначав Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05.01.2017 р.

Таким чином, на час відкриття виконавчого провадження № 51576881 (07.07.2016 р.) та зупинення виконавчого провадження (01.09.2016 р.) застосовувався Закон № 606-XIV, частиною 2 статті 25 якого визначалось, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми,

що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. (…) У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення

виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів

безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 6 статті 28 Закону № 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня

після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, Закон № 606-XIV передбачав обов`язковість стягнення виконавчого збору, в тому числі й у випадку повернення виконавчого документу за заявою стягувача.

Тобто, факт не стягнення виконавчого збору після спливу строку на добровільне виконання не тягне за собою відсутність обов`язку зі стягнення виконавчого збору у разу повернення виконавчого документу за заявою стягувача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, в разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі його письмової заяви про повернення виконавчого документу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа прийняти постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання державним виконавцем не виносилась постанова про стягнення виконавчого збору, при поверненні виконавчого документу стягувачу державний виконавець обґрунтовано стягнув з боржника такий виконавчий збір постановою від 10.07.2019 р.

Доводи апелянта, що порушення державним виконавцем вимог Закону № 606-XIV в липні 2016 р. в частині неприйняття після спливу строку на добровільне виконання рішення постанови про стягнення виконавчого збору обумовлює неможливість в подальшому стягнення судового збору, в тому числі у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу за його заявою, через сплив строку на стягнення виконавчого збору, суд визнає необґрунтованими.

Суд зазначає, що положення Закону № 606-XIV не містять приписів стосовно заборони стягнення виконавчого збору у разі не прийняття постанови про стягнення виконавчого збору після спливу строку на добровільне виконання рішення боржником.

З урахуванням же положень частини 6 статті 28 Закону № 606-XIV та аналогічних положень частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII щодо обов`язку виконавця стягнути виконавчий збір з боржника у разі повернення виконавчого документу за заявою стягувача, якщо такий збір не стягнуто, відсутні підстави для висновку про протиправність як дій виконавця щодо не прийняття рішення про стягнення судового збору після спливу строку на добровільне виконання, так й постанови про стягнення виконавчого збору від 10.07.2019 р.

Посилання апелянта на помилковість оцінки судом першої інстанції позиції позивача також є безпідставними через те, що судом першої інстанції всебічно розглянуті підстави позову, яким надана належна правова оцінка.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-269, 271-272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 р. в справі № 160/7861/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 р. в справі № 160/7861/19 за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 20.11.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повне судове рішення складено 20.11.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.Ю. Чумак