Справа № 826/10146/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу № 1138 від 31.05.2018 р. «Про накладення дисциплінарних стягнень» в частині стосовно ОСОБА_1 та наказу № 303 о/с від 11.06.2018 р. про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлення на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції з 13 червня 2018 року; стягнення середньомісячної заробітної плати за увесь час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що винесена йому підозра не може слугувати підставою для винесення дисциплінарного стягнення «звільнення з поліції».

Апелянт зазначає, що 16.07.2017 р. в ГУНП у Київській області була в наявності інформація про всі події, викладені в службовому розслідуванні за участю ОСОБА_1 , щодо порушення службової дисципліни, та відповідно розділу ІІ Інструкції 230, в наявності були підстави для проведення службового розслідування. Водночас, таке службове розслідування призначено не було.

Апелянт зауважує, що відповідно до норм п. 3 ст. 16 Статуту від дня вчинення дисциплінарного проступку до дня накладення дисциплінарного стягнення, з урахуванням терміну проведення службового розслідування, пройшов строк 8 місяців 15 днів, який не надає права накладення дисциплінарного стягнення за диспиплінарний проступок від 16.07.2017 р.

Також апелянт вважає, що висновок службового розслідування був затверджений поза межами строку, встановленого п. 2 ст. 14 Дисциплінарного Статуту та п. 5.1 Інструкції 230, тобто по закінченню строків службового розслідування та додаткового сплину ще певного часу.

В частині неповідомлення найближчого органу поліції про правопорушення водія автомобіля марки BMW 525, що визначено відповідачем як порушення службової дисципліни, апелянт вважає доводи відповідача безпідставними, так як за викладених обставин такої можливості у позивача відразу не було, а по сплину невеликого проміжку часу на місце події вже прибули представники Києво-Святошинського відділення.

Також апелянт просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на ту обставину, що відповідачем взагалі не взято до уваги норму ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного Статуту, за якою у разі проведення службового розслідування, по наявному кримінальному провадженню, дисциплінарне стягнення можливе щодо його накладення не пізніше одного місяця після закінчення кримінального провадження.

Апелянт повідомляє, що службове розслідування розпочалося на підставі наявного кримінального провадження, за яким позивачу надано підозру. Кримінальне провадження не закінчено.

Судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідачем, при вирішенні питання про накладення стягнення не враховано положення ч. 15 ст. 14 Дисциплінарного Статуту, згідно якої звільнення осіб зі служби, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу. До цього позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 07.11.2019 р. за вх. № 40433, у якому відповідач зазначає, що до Головного управління 30.03.2018 р. з прокуратури Київської області надійшла інформація про те, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва вказаної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006458 від 22.07.2017 р., за підозрою оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Наказом Головного управління від 30.03.2018 р. № 703 призначено службове розслідування за інформацією щодо відкриття кримінального провадження за підозрою позивачу у вчиненні кримінальних правопорушень.

Відповідач зазначає, що в ході встанолення подій дисциплінарного проступку було відібрано пояснення від ОСОБА_2 (поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 3 Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області), з яких вбачається, що останній на місці події підійшов до автомобіля марки Ford Mondeo та взяв у водія посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 . Вказаній особі було повідомлено про те, щоб він сів до службового автомобіля, однак ОСОБА_1 вів себе неадекватно та не хотів сідати до службового автомобіля. Через деякий час ОСОБА_1 сів до службового автомобіля, однак почав голосно кричати та виражатися нецензурною лайкою.

З пояснень працівників поліції також встановлено, що прибувши до адміністративної будівлі Вишнівського ВП Києво - Святоншнського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_1 почав агресивно поводитись у службовому автомобілі.

Також близько 22:00 інспектор сектору реагування патрульної поліції № 3 Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_4 почув біля адміністративної будівлі Вишнівського ВП шум та галас. Вийшовши надвір, останній побачив автомобіль групи реагування патрульної поліції та працівників поліції Лашевича В. С. та ОСОБА_2 ., а в службовому автомобілі, як останні повідомили, знаходився працівник поліції ОСОБА_1., який дуже сильно стукав усередині автомобіля.

Опитаний оперуповноважений ОСОБА_1 пояснив, що 16.04.2017 р. о 21:00 під час повернення до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: вул. Вітянська, м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, у нього на дорозі виникла конфліктна ситуація з водієм автомобіля марки BMW чорного кольору, який порушив Правила дорожнього руху України та спричинив аварійну ситуацію з його автомобілем.

Під час цього, ОСОБА_1 побачив, що автомобіль BMW прямує у напрямку його дому та зупинився біля узбіччя дороги, у зв`язку з чим він зупинився біля нього, щоб поспілкуватися з приводу ситуації, яка слалась у них на дорозі. Під час цього спілкування у ОСОБА_1 з водієм автомобіля марки BMW виник конфлікт та словесна перепалка на підвищених тонах.

У подальшому до них підійшли невідомі їм громадяни, які проживають неподалік від місця, де відбувався конфлікт, та викликали працівників поліції.

Також у своєму поясненні ОСОБА_1 зазначив, що на протязі дня 16.07.2017 р. ніяких алкогольних напоїв чи психотропних речовин не вживав.

Також позивачем надано пояснення, що з письмовим рапортом до керівництва про факт виявлення адміністративного правопорушення з метою притягнення винних до адміністративної відповідальності не звертався, оскільки у вказаній ситуації розібрались самостійно.

Крім того, позивач заперечив факт доставлення його до відділку поліції.

У вказаних діях та бездіяльності позивача відповідач вбачає негідну поведінку в позаслужбовий час, що призвело до конфліктної ситуації з цивільними особами, мало негативний вплив на імідж та репутацію Національної поліції України, підірвало довіру населення до поліцейських. Також відповідач вбачає ознаки дисциплінарного проступку у неінформуванні найближчого органу поліції про вчинення адміністративного правопорушення водієм автомобіля марки BMW 525.

Таким чином, відповідач вважає, що доводи апелянта є необґрунтованими стосовно незаконності звільнення його зі служби в поліції до моменту встановлення його винуватості за обвинувальним вироком, оскільки звільнення позивача до закінчення провадження у кримінальній справі шляхом винесення вироку, не може ототожнюватися з відсутністю в його діях порушення службової дисципліни, Правил етичної поведінки поліцейського, а тому звільнення позивача з поліції за порушення службової дисципліни здійснено правомірно. Відтак наявність чи відсутність вироку в кримінальному провадженні не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування.

Відповідач вважає, що факт вчинення встановлених розслідуванням дій підриває авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Відповідач зазначає, що аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 817/1303/16 від 11.04.2018 р.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 1 наказу ГУНП у Київській області від 31.05.2018 року № 1138 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво -Святошинського ВП ГУНП в Київській області» за порушення службової дисципліни статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України в частині дотримання законодавства, а саме: пп.1 п.1, п.2, ст.18 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 3,4 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. № 1179, ст. 37 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилося в негідній поведінці в позаслужбовий час та призвело до конфліктної ситуації з цивільними особами, негативний вплив на імідж та репутацію Національної поліції України, підрив довіри населення до поліцейських, а також неінформування найближчого органу поліції про вчинення адміністративного правопорушення водієм автомобіля АІ5352ВГ, оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

На виконання наказу ГУНП у Київській області від 31.05.2018 р. № 1138 суб`єктом владних повноважень виданий наказ ГУНП у Київській області від 11.06.2018 р. № 303 о/с, за яким відповідно до Закону України «Про національну поліцію» наказано звільнити зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 13.06.2018 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580) Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Національна поліція України діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України ( частина 1 статті 8 Закону № 580).

Частиною 1 статті 64 Закону № 580 передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Статтею 18 Закону № 580 встановлено основні обов`язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно ст. 19 Закону № 580 поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Аналогічні норми викладені у пунктах 10, 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 р. № 114.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі пояснення осіб, відібрані в ході проведення службового розслідування, колегією суддів не вбачається обґрунтованості позиції, викладеної у доводах апелянта, щодо відсутності у його діях ознак дисциплінарного проступку.

Зокрема, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що позивач був учасником конфліктної ситуації з цивільними особами, поліцейськими при виконанні ними службових обов`язків та не повідомив про факт виявленого особисто ним адміністративного правопорушення.

При цьому, колегія суддів повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що кримінальне провадження, що проводиться відносно позивача, не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення.

Щодо доводів апелянта про перевищення строку проведення службового розслідування, колегія суддів зауважує, що позивач не заявляв позовних вимог про визнання дій чи бездіяльності в цій частині. Натомість, сам по собі факт затримки його проведення на 26 днів не може бути самостійною підставою для скасування наслідків такого розслідування, оскільки не виключає факт порушень, встановлених під час його проведення.

Щодо доводів апелянта про застосування дисциплінарного стягнення за тяжкістю наслідків для позивача в якості крайнього заходу, якому передують більш толерантні види стягнень, колегія суддів зауважує, що обрання виду дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень відповідача.

В свою чергу, з огляду на виявлені порушення, колегія суддів вважає, що обраний вид дисциплінарного стягнення є співмірним наслідкам дій та бездіяльності позивача.

При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Позивач повинен був вжити заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції, одночасно уникаючи вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

В частині доводів позивача про пропуск строку для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом № 1138 від 31.05.2018 р. «Про накладення дисциплінарних стягнень»:

- за порушення службової дисципліни статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виявилось у не інформування чергової частини вищого рівня про вчинення кримінального правопорушення та проявлені нещирості під час проведення службового розслідування, інспекторові сектору реагування патрульної поліції № 3 Києво - Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, капітану поліції ОСОБА_4 оголошено сувору догану;

- за порушення службової дисципліни статтей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства та контролю за діями підлеглих, а саме: пункту 2.2. розділу 4 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 р. № 940, що виразилось у нездійсненні виїзду на місце події за участю працівника поліції та неналежному оформлені матеріалів кримінального правопорушення працівниками СОГ та ГРПП, начальникові сектору превенції Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, майору поліції ОСОБА_5 оголошено догану;

- за порушення службової дисципліни статті 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства та контролю за діями підлеглих начальникові сектору кримінальної поліції Чабанівського ВП ГУНП в Київській області, капітану поліції ОСОБА_6 оголошено догану.

У своїх поясненнях, наданих у ході службового розслідування, позивач зазначив, що з відповідним рапортом до керівництва не звертався, факт доставлення його до відділу поліції приховав.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апелянта щодо обізнаності керівництва щодо події, яка сталася 16.07.2017 р. в день її настання.

В той же час, з боку позивача та осіб, притягнутих до відповідальності наказом № 1138 від 31.05.2018 р., вбачається недобросовісність дій зі сприяння оформленню події належним чином та інформування керівництва з метою своєчасного ініціювання службового розслідування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає довід апелянта в цій частині таким, що не спростовує висновки суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 21.11.2019 р.)