Справа № 240/5399/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5399/18 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

12 листопада 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Величка О.В.,

представника відповідача: Можарівського М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ТОВ "ЯнЕір" ЛТД звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області у якому просило визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДФС у Житомирській області №976 від 21.05.2018 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "ЯнЕір" ЛТД.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема апелянт зазначає, що у оскаржуваному наказі не містилося фактичних підстав для проведення перевірки, які можна було би чітко ідентифікувати, а посилання на підставу для перевірки лише на пункти Митного кодексу України не дають змоги ідентифікувати такі фактичні підстави, вони просто не зазначені у спірному наказі на перевірку. Також апелянт зазначає, що в оскаржуваному наказі не визначено період, за який проводитиметься перевірка та місце її проведення.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що на підставі пункту 2, пункту 4 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ зі змінами та доповненнями винесено наказ №976 від 21.05.2018 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "ЯнЕір" ЛТД згідно якого наказано провести документальну невиїзну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ "ЯнЕір" ЛТД щодо відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення, обгрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за МД №401090002/2016/003036 від 16.02.2016.

Перевірку визначено провести в строк з 30.05.2018 тривалістю 15 робочих днів.

22.05.2018 податковим органом сформовано повідомлення №434/06-30-1-09 про те, що буде проводитись з 30.05.2018 по 19.06.2018 за адресою м.Житомир, вул. Юрка Тютюнника, буд.7, кім.305 документальна невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ "ЯнЕір" ЛТД.

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ ГУ ДФС у Житомирській області містить усі реквізити відповідно до встановленої форми, а також розкриває підстави та предмет проведення перевірки, які зі змісту такого наказу можливо чітко ідентифікувати. Тому відповідачем правомірно прийнято наказ від 21.05.2018 №976 про проведення перевірки ТОВ "ЯнЕір" ЛТД щодо відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за митною декларацією №101090002/2016/003036.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у оскаржуваному наказі не містилося фактичних підстав для проведення перевірки, які можна було би чітко ідентифікувати, а посилання на підставу для перевірки лише на пункти Митного кодексу України не дають змоги ідентифікувати такі фактичні підстави, вони просто не зазначені у спірному наказі на перевірку.

Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному наказі ГУ ДФС у Житомирській області №976 від 21.05.2018 міститься посилання на підстави проведення перевірки, а саме: пункт 2, пункт 4 частини 3 статті 345, пункт 1 частини 2 статті 351 МК України, окрім того, зазначено, що документальна невиїзна перевірка проводитиметься щодо відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України заявленій меті такого переміщення, обґрунтованості та законності (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за МД №401090002/2016/003036 від 16.02.2016.

Частиною 3 статті 345 Митного кодексу України (далі - МК України), встановлено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Частиною 1 статті 351 МК України, визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України підприємств.

Відповідно до ч.2 ст.351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, затвердженими наказом ДФС від 12.12.2016 №856, зокрема підпунктом 2.4.1 зазначеного встановлено, що рішення про проведення документальної перевірки відповідно до частини першої статті 346, частини третьої статті 351 МК України оформлюється наказом:

1) ДФС - для проведення документальних перевірок платників податків посадовими особами відповідного структурного підрозділу ДФС із залученням (або без залучення) посадових осіб територіальних органів ДФС (у тому числі митниць ДФС), ОВПП, експертів СЛЕД ДФС;

2) ГУ ДФС в областях, м. Києві - для проведення документальних перевірок платників податків із залученням посадових осіб відповідного територіального органу ДФС, інших територіальних органів ДФС (у тому числі митниць ДФС), експертів СЛЕД ДФС, посадових осіб відповідного структурного підрозділу ДФС;

3) ОВПП - для проведення документальних перевірок платників податків із залученням посадових осіб ОВПП (його відокремлених підрозділів), посадових осіб інших територіальних органів ДФС (у тому числі митниць ДФС), експертів СЛЕД ДФС, посадових осіб відповідного структурного підрозділу ДФС.

У свою чергу, підпункт 2.4.2 пункту 2.4 наказу ДФС №856 встановлює, що у наказі про проведення документальної перевірки зазначається: номер, дата наказу, найменування органу ДФС, який буде здійснювати (очолювати) перевірку, основні реквізити та місцезнаходження платника податків, перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, дати початку та закінчення перевірки, період, за який проводитиметься перевірка тощо.

Під поняттям підстави проведення перевірки мається на увазі обставини, за настання яких відповідач має право на таке проведення перевірки.

Отже, проаналізувавши оскаржуваний наказ відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що останній містить усі реквізити відповідно до встановленої форми, а також розкриває підстави та предмет проведення перевірки, які зі змісту такого наказу можливо чітко ідентифікувати.

Доводи апелянта про те, що в оскаржуваному наказі не визначено місце проведення перевірки, колегія суддів відхиляє, оскільки, на виконання вимог ч.4 ст.351 МК України, повідомлення про місце проведення перевірки містилося в повідомленні про початок та місце проведення перевірки від 22.05.2018 №434/06-30-1-09, яке було направлено та отримано позивачем разом з оскаржуваним наказом до початку проведення перевірки.

Слід також зазначити, що період проведення перевірки не був вказаний у наказі, оскільки перевірка проводилась по конкретно вказаній митній декларації №401090002/2016/003036 від 16.02.2016.

Окрім того, видачі спірного наказу передував запит ГУ ДФС у Житомирській області від 31.08.2017 №3925/6/06-30-14-09-12, в якому висвітлено, що в ході проведення аналізу митних оформлень встановлено обставини щодо недотримання позивачем умов митного режиму переробки по МД №401090002/2016/003036 від 16.02.2016 (а.с. 62).

Так, у листі зазначено, що в ході проведенні аналізу митних оформлень встановлено, що ТОВ «ЯнЕір» за МД №401090002/2016/003036 від 16.02.2016 з метою ремонту було ввезено на митну територію України та поміщено у митний режим переробки на митній території України «Літак цивільної авіації Аіrbus А320-231 реєстраційний номер ЕХ-32002, заводський серійний номер 0386». Строк переробки з врахуванням продовження встановлений до 15.02.2017. Однак, після закінчення строку переробки «Літак цивільної авіації Аіrbus А320-231, реєстраційний номер ЕХ НОМЕР_1 , заводський серійний номер 0386» за межі митної території України не вивезено.

Разом з тим, судом встановлено, що у ході проведення перевірки, на адресу позивача 31.05.2018 направлено повторний запит ГУ ДФС у Житомирській області №4819/6/06-30-14-09 з проханням надати копії документів та інформацію, що стосується дотримання умов митного режиму переробки за МД №401090002/2016/003036 від 16.02.2016 (а.с. 117).

У відповідь на вказаний запит, ТОВ "ЯнЕір" ЛТД листом №892 від 14.06.2018 надіслано копії наступних документів:

- МД №401090002/2016/006107 від 22.03.2016;

- свідоцтво про зняття з реєстрації №0461від 02.09.2016;

- листи ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД №965 від 05.08.2016, №563 від 11.04.2017;

- акт оцінки технічного стану від 01.05.2018.

Таким чином, надаючи контролюючому органу документи під час проведення перевірки, позивач визнає такі вимоги відповідача на отримання документів під час проведення перевірки правомірними, та надає витребувані документи, що свідчить про допуск позивачем відповідача до перевірки та відсутність заперечень з боку позивача щодо призначення та проведення документальної перевірки.

Позов, що містить вимоги про скасування акта індивідуальної дії, що вичерпав свою дію, задоволенню не підлягає, як такий, що в принципі не може призвести до захисту прав платника податків, оскільки після проведення перевірки його права порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки (платником податків обрано неналежний спобіб захисту порушеного права).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №1340/4044/18, від 14.03.2019 у справі №804/587/18.

Крім того, 29.03.2017 у відношенні посадової особи ТОВ «ЯнЕір» - директора ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0173/401000/17 за ст.480 МК України (а.с. 63-64).

Так, протоколом про порушення митних правил встановлено, що ТОВ «ЯнЕір» ЛТД порушено строк переробки товарів на митній території, в частині невивезення за межі митної території України продуктів переробки, а саме товару по МД №401090002/2016/003036 від 16.02.2016.

Постановою Вінницької митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0173/401000/17 від 12.05.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.480 МК України.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято наказ від 21.05.2018 №976 про проведення перевірки ТОВ «ЯнЕір» щодо відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за митною декларацією №101090002/2016/003036.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 листопада 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.