Справа № 280/4789/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Справа № 280/4789/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 28.03.2019 №35/831/05 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період його роботи з 09.07.1990 по 20.08.1992 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, у зв`язку із чим призначити та виплачувати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 11.01.2019.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Разом з тим, відповідач за результатами розгляду звернення позивача безпідставно відмовив у призначенні пільгової пенсії з посиланням на те, що трудова книжка не містить достатньо інформації для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, на думку позивача його трудова книжка містить усі необхідні записи для призначення йому пільгової пенсії, а тому вимога Пенсійного фонду надання уточнюючих довідок не ґрунтується на приписах чинного законодавства України. Також, позивач вказував на те, що Пенсійним фондом безпідставно не було взято до уваги довідку видану на тимчасово окупованій території України. Просить задовольнити позовні вимоги.

14.11.2019 від відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що надані позивачем для призначення пенсії документи містили лише загальну інформацію про посади, на які позивача було зараховано, переведено або звільнено з посиланням на накази, але не зазначено характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, не підтверджують зайнятість на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день. Вважає, що зважаючи на неподання позивачем документів, які мають підтверджують пільговий стаж, відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 09.07.1990 по 12.10.1992, а відтак і правомірно відмовлено у призначенні пенсії. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Так, разом із заявою про призначення пільгової пенсії позивачем було надано паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, документ про навчання (диплом), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідка про підтвердження стажу ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Рішенням Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 28.03.2019 №35/831/05 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за списком №1, у зв`язку з тим, що пільговий стаж ОСОБА_1 складає 8 років 1 місяць 18 днів, при необхідному у 10 років.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії на пільгових умовах, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за на пільгових умовах став висновок Пенсійного фонду про те, що пільговий стаж позивача становить 8 років 1 місяць 18 днів, що є недостатньо для призначення пільгової пенсії.

При цьому, позивачу не було зараховано до пільгового стажу період з 09.07.1990 по 12.10.1992 (2 роки 3 місяці 3 дні), у зв`язку із не підтвердженням пільгового характеру роботи довідкою та не включенням вказаного підприємства до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Судом встановлено, що загальний трудовий стаж позивача становить 34 роки 28 днів та не є спірним.

В свою чергу, на думку позивача він має пільговий стаж у 10 років, у зв`язку з чим має право на призначення пільгової пенсії, проте, на думку відповідача пільговий стаж позивача становить 8 років 1 місяць 18 днів, а період роботи з 09.07.1990 по 12.10.1992 (2 роки 3 місяці 3 дні) не підлягає зарахування до пільгового стажу.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що у період з 09.07.1990 по 12.10.1992 (2 роки 3 місяці 3 дні) позивач працював у СП «Шахта ім.Карла Маркса» ДП «Орджонікідзевугілля», а саме з 09.07.1990 підземним учнем гірника, з 15.08.1990 підземним гірником ІІІ розряду та з 13.01.1992 підземним електрослюсарем IV розряду.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться і в п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637), яким, в свою чергу, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з приписів п.20 цього ж Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці» (затв. Постановою КМУ від 01.08.1992р. №442), та який набрав чинності з 21.08.1992р., і розробленими на виконання Порядку №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992р. №41.

Згідно з положеннями вказаного Порядку №442, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

За змістом положень п.3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відсутність же підтвердження вищезазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 06.11.2019 у справі №233/477/17, від 24.10.2019 у справі №660/71/17, від 20.03.2018 у справі №607/5358/17, від 03.04.2018 у справі №132/3610/16-а, а також у висновках Верховного Суду України у постановах від 10 березня 2015 року (справа №21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа №21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа №21-6501а15). Також, Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року (справа №732/2003/14) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Пунктом 2.14 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 та внесених до неї змін постановою КМУ №920 від 05.07.2006, передбачено, що «коли працівник має право на пенсію на пільгових умовах, запис в трудову книжку робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, та повинно відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення».

Записи в трудовій книжці позивача у період з 09.07.1990 по 12.10.1992 містять запис про найменування посади, яку він займав на підприємстві, проте у встановленому порядку відсутні повні дані про умови праці на підприємстві позивача, зайнятість повний робочий день, відсутність простоїв, що є визначальним при віднесені займаної ним посади до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

При цьому, позивачем до Пенсійного фонду не було надано й будь-яких інших підтверджуючих документів, які б надавали йому право на призначення такої пенсії, зокрема, уточнюючих довідок.

Щодо архівної довідки від 24.01.2019 №96/03 виданої адміністрацією міста Єнакієво, суд зазначає, що така довідка дійсно має враховуватись під час вирішення питання про призначення пенсії, відповідно до висновків Верховного Суду викладених в постанові від 22.10.2018 по справі №235/2357/17.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи встановлено, що така довідка до територіального органу Пенсійного фонду не надавалась, ані під час звернення з заявою, ані до прийняття спірного рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії, доказів протилежного суду не надано.

Посилання представника про те, що відповідачем було відмовлено у прийнятті такої довідки не знаходить свого документального підтвердження та спростовується матеріалами справи, зокрема розпискою-повідомленням, в якому наведено перелік документів наданих до Пенсійного фонду для призначення пенсії, і спірна довідка у такому переліку відсутня.

Суд зазначає, що у разі якщо позивачу було відмовлено у прийнятті довідки, то позивач мав право направити такий документ засобами поштового зв`язку, кур`єром, тощо, а також звернутися зі скаргою на дії співробітників Пенсійного фонду щодо відмови у прийнятті документів, проте, жодних із зазначених дій вчинено не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно відмовлено у зарахуванні спірного періоду, як такого, що не підтверджений документально, а відтак і правомірно відмовлено у призначенні пільгової пенсії.

В свою чергу, відмова відповідача у призначенні пільгової пенсії не є перешкодою для повторного звернення до органу Пенсійного фонду, у разі якщо у позивача наявні додаткові документи необхідні для призначення пільгової пенсії, які з об`єктивних причин були відсутні на дату первинного звернення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідачем доведено правомірність вчинених дій.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова