Справа № 809/1197/16
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року

Київ

справа №809/1197/16

адміністративне провадження №К/9901/19560/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцова Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Столярик Ірини Михайлівни про визнання незаконним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу №873 від 08 вересня 2016 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій погодилися з позицією відповідача щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Також, суд апеляційної інстанції не погодився з позицією позивача щодо місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення, встановленого ст.148 Кодексу законів про працю України, оскільки дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII. В цьому випадку Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII врегульовані строки застосування дисциплінарного стягнення, які відповідачем не порушені.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у цій справі залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року, ОСОБА_1 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

На підтвердження наведених у заяві доводів ОСОБА_1 надав рішення Вищого адміністративного суду України від 29.08.2016 (К/800/23232/16), від 13.04.2017 (К/800/26934/16), 25.08.2016 (К/800/23042/16), 05.07.2017 (К/800/26812/16), від 19.05.2015 (К/800/12239/15), від 21.12.2016 (К/800/9783/15), 19.05.2015 (К/800/12239/16), від 21.12.2016 (К/800/9783/16), від 17.07.2014 (К/800/45222/13), від 07.07.2015 (К/800/65291/13), від 11.01.2017 (К/800/63/17), від 05.07.2017 (К/800/26812/16), від 26.07.2017 (К/800/5010/17), від 27.07.2017 (К/800/34174/16), рішення Вищого спеціалізованого суду України від 16.10.2013 (№6-23231св13), від 12.08.2015 (6-15568св15), рішення Верховного Суду України від 17.02.2015, 26.01.2011, 06.11.2013.

У письмовому заперечені на заяву про перегляд відповідач, посилаючись на те, що вимоги заяви є необґрунтованими, просить у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Столярик І.М. про визнання незаконним та скасування наказу для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року.

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) матеріали заяви передано до Верховного Суду.

Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) підставою для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Приймаючи оскаржуване рішення, Вищий адміністративний суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що в ході розгляду матеріалів дисциплінарного провадження та на підставі пояснень, доказів щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, з врахуванням вимог чинного законодавства України, дисциплінарна комісія за результатом розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 дійшла до правомірного висновку про наявність в його діях дисциплінарного проступку та підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Крім того, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем була дотримана процедура притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Зі змісту рішення, про перегляд якого подано заяву, та рішень Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 (К/800/26934/16), від 11.01.2017 (К/800/63/17), від 27.07.2017 (К/800/34174/16), від 26.07.2017 (К/800/5010/17), Вищого спеціалізованого суду України від 16.10.2013 (№6-23231св13), від 12.08.2015 (6-15568св15), наданих для порівняння, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду. Крім того, в оскаржуваному рішенні суду касаційної інстанції нормативне регулювання відмінне від того, на яке посилається заявник на обґрунтування наявності неоднакового застосування норм матеріального права у рішеннях Вищого адміністративного суду України 05.07.2017 (К/800/26812/16), 19.05.2015 (К/800/12239/15), від 21.12.2016 (К/800/9783/15), 24.04.2014 (К/800/5368/14), від 17.07.2014 (К/800/45222/13), від 07.07.2015 (К/800/65291/13), від 05.07.2017 (К/800/26812/16), 25.08.2016 (К/800/23042/16), від 29.08.2016 (К/800/23232/16).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Проте, рішення Верховного Суду України від 17.02.2015, 26.01.2011, 06.11.2013 ухвалені за різних встановлених фактичних обставин, а тому не вбачається підстав для перевірки відповідності рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, висновкам викладеним у цих рішеннях Верховного Суду України.

Оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України за пунктом 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, не підтвердилися в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України Верховий Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) та частиною другою статті 2401 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Столярик Ірини Михайлівни про визнання незаконним та скасування наказу відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова