Справа № 160/9447/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 р. Справа № 160/9447/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з рухомого майна та припинення заходів його розшуку, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Заводський ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд зняти арешт та розшук з рухомого майна транспортний засіб «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), право власності на яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ).

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в липні 2019 року позивач дізнався про те, що на його автомобіль «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), постановою державного виконавця Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.01.2014р. у виконавчому провадженні №41062294 накладено арешт, а також цією ж постановою вказаний транспортний засіб оголошено у розшук. Водночас, зважаючи на те, що вказане виконавче провадження є завершеним відповідно до постанови державного виконавця від 27.11.2015р. на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р., а матеріали цього виконавчого провадження знищені за закінченням строків зберігання, державний виконавець, завершуючи це виконавче провадження у листопаді 2015 року повинен був також скасувати накладений його постановою від 10.01.2014р. арешт майна боржника та припинити його розшук згідно з приписами ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин), однак, цього не здійснив, чим порушив право позивача вільно користуватися своїм майном. Звернення представника позивача до Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявами про скасування вищевказаного арешту та припинення розшуку майна позивача залишилися без задоволення, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення; уточненої позовної заяви та її копій відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, виклавши в ній позовні вимоги відповідно до ч.1 ст.5 КАС України; оригіналу документа, що підтверджує повноваження представника здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 .

На виконання вимог вказаної ухвали, 05.11.2019 року позивачем були усунуті означені недоліки позовної заяви та подано заяву про поновлення строку звернення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019р. заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, прийнято його позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/9447/19 за цією позовною заявою, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20 листопада 2019 року о 13:00 год.

Також вищевказаною ухвалою суду від 11.11.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Крім того, ухвалою суду від 11.11.2019р. витребувано у Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №41062294.

20.11.2019р. до суду надійшов відзив Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №41062294 з примусового виконання виконавчого листа №712/6170/13-ц від 11.11.2013р., виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Промекономбанк» боргу у розмірі 25692,50грн. При здійсненні виконавчого провадження №41062294 державним виконавцем 10.01.2014р. накладено арешт на майно боржника, а саме: автомобіль марки «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , та постановою про розшук майна боржника від 10.04.2014р. даний автомобіль оголошено в розшук. Виконавче провадження № 41062294 завершено 27.11.2015р. на підставі п.7 ч.1.ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999р. №606-X1V) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. У разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час винесення постанови), виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбаченим даним пунктом. На заяву представника позивача від 16.07.2019р. про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та припинення його розшуку відповідачем надано відповідь від 29.07.2019р. за вих.№22822, в якій роз`яснено, що скасування заходів примусового виконання рішення, що були вжиті в рамках виконавчого провадження № 41062294 (зняття арешту та припинення розшуку) можливе лише у разі надання відповідачу підтвердження стягувача у цьому виконавчому провадженні про відсутність заборгованості,вказаної у виконавчому листі та сплаті витрат виконавчого провадження. Оскільки таких документів позивачем надано не було, підстави для зняття арешту з його майна та припинення розшуку цього майна відсутні.

Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не з`явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач про час, дату та місце розгляду справи також був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Також 20.11.2019р. представником відповідача надано витяг з Автоматизованої системи виконавчих проваджень «Спецрозділ» за виконавчим провадженням №41062294, оскільки надати матеріали цього виконавчого провадження видається неможливим через їх знищення за закінченням строку зберігання.

Зважаючи на приписи ч.9 ст.205, ч.4 ст.287 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки відсутня потреба заслуховувати свідків та експертів.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, що розглядається, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №41062294 з примусового виконання виконавчого листа №712/6170/13-ц від 11.11.2013р., виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Промекономбанк» боргу у розмірі 25692,50грн.

Так, з витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень «Спецрозділ» за виконавчим провадженням №41062294 слідує, що:

- відкриття цього виконавчого провадження здійснено на підставі постанови державного виконавця від 04.12.2013р. у зв`язку із надходженням заяви стягувача ПАТ КБ «Промекономбанк» ;

- 11.12.2013р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у цьому виконавчому провадженні;

- 10.01.2014р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на належний на праві власності боржнику ОСОБА_1 автотранспортний засіб марки «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 у межах суми стягнення 28298,54грн., а також постанову про розшук вищевказаного майна боржника;

- 10.04.2014р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №41062294на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р. у зв`язку із розшуком майна боржника;

- 27.11.2015р. державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження у зв`язку із тим, що протягом року автотранспортний засіб марки «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 не розшуканий;

- 27.11.2015р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р. у зв`язку із тим, що у результаті вжитих заходів автотранспортний засіб марки «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 не розшуканий.

Позивач зазначає, що дізнався про те, що на його автомобіль «HONDA CIVIC», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), постановою державного виконавця Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.01.2014р. у виконавчому провадженні №41062294 накладено арешт, а також цією ж постановою вказаний транспортний засіб оголошено у розшук, лише у липні 2019р., у зв`язку із чим його представник двічі звертався до відповідача із заявами про скасування заходів примусового виконання рішення, що були вжиті в рамках виконавчого провадження № 41062294 (зняття арешту та припинення розшуку), однак, такі звернення залишені відповідачем без задоволення.

Звертаючись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги тим, що, на його думку, оскільки виконавче провадження №41062294 є завершеним відповідно до постанови державного виконавця від 27.11.2015р. на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р., то державний виконавець, завершуючи це виконавче провадження у листопаді 2015 року повинен був також скасувати накладений його постановою від 10.01.2014р. арешт майна боржника та припинити його розшук згідно з приписами ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин), однак, цього не здійснив, чим порушив право позивача вільно користуватися своїм майном.

Таким чином, предметом цього позову ОСОБА_1 є саме незгода позивача з бездіяльністю державного виконавця щодо не скасування вжитих ним заходів примусового виконання рішення (не зняття арешту та не припинення розшуку майна боржника - позивача) в рамках виконавчого провадження № 41062294, з примусового виконання виконавчого листа №712/6170/13-ц від 11.11.2013р., виданого Соснівським районним судом м. Черкаси на підставі рішення у цивільній справі, ухваленого за правилами ЦПК України, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Промекономбанк» боргу у розмірі 25692,50грн.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо закон встановив інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

При цьому частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

05.10.2016р. набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Водночас, як за приписами ч.4 ст.82 Закону №606-XIV, так і за приписами ч.1 ст.74 Закону №1404-VIII критерієм визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання судового рішення є, зокрема, юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ.

При цьому, в залежності від юрисдикційної належності суду, який видав виконавчий документ, законом встановлюється і інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Зокрема, як станом на час накладення арешту на майно позивача та оголошення його у розшук, так і станом на час завершення виконавчого провадження №41062294, інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання судового рішення, було визначено, зокрема, розділом VII ЦПК України .

Так, згідно зі статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України). Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Аналогічні положення закріплені в ст.447 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом), згідно з якими сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

З аналізу вказаних норм слід зробити висновок про те, що право на звернення за правилами цивільного судочинства зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом.

Наведене також свідчить про те, що законом встановлено інший порядок судового оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, що, в свою чергу, виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Зважаючи на те, що предметом цього позову ОСОБА_1 є саме незгода позивача, який є стороною виконавчого провадження (боржником), з бездіяльністю державного виконавця щодо не скасування вжитих ним заходів примусового виконання рішення (не зняття арешту та не припинення розшуку майна боржника - позивача) в рамках виконавчого провадження № 41062294 з примусового виконання виконавчого листа №712/6170/13-ц від 11.11.2013р., виданого Соснівським районним судом м. Черкаси на підставі рішення суду у цивільній справі, ухваленого за правилами ЦПК України, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Промекономбанк» боргу у розмірі 25692,50грн., а, отже, фактично позивачем оскаржується бездіяльність державного виконавця, допущена під час примусового виконання судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки її розгляд має відбуватися за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, а саме: Соснівським районним судом м. Черкаси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Частиною 2 статті 239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд доходить висновку про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ч.4 ст.287 КАС України - не пізніше закінчення строків розгляду справи, а саме: адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст. ст. 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №160/9447/19 за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Васильєвська, 64, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51925) про зняття арешту з рухомого майна та припинення заходів його розшуку закрити.

Роз`яснити позивачеві, що він може звернутися з такою позовною заявою в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відповідно до приписів ч.2 ст.239 КАС України не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строк, передбачений частинною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 21.11.2019 року.

Суддя О.М. Турова