Справа № 200/10557/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. Справа№200/10557/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилам загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 1 січня 2018 року;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу та виплатити заборгованість з неї з 1 січня 2018 року;

- допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є інвалідом війни 1-ї групи, пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, проживає у с. Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Донецьк Донецької області, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності.

З 1 січня 2018 року відповідач припинив виплату пенсії позивачеві.

На переконання ОСОБА_1 , припинення виплати йому пенсії є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зазначає, що свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статею 33 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується [...] за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України [...] або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Тобто, особа має право вибору способу отримання пенсії - або за фактичним місцем проживання, або на рахунок банку.

Зауважує, що пенсія є власністю особи, якій її призначено, так як саме із заробітної плати працюючих осіб (якою бів протягом багатьох років і позивач) здійснюються утримання (страхові внески) з метою іх подальшої виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття пенсійного стажу.

Позивач вважає, що виплату йому пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відповідно до ст. 46 цього ж Закону пенсія повинна бути виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Також зазначає, що існують реальні підстави вважати, що рішення суду у даній справі не буде виконуватися відповідачем, що, зокрема, вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено про 252 відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є Головне управління Пенсійного фонду України; за даними сайту Судової влади України з початку 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом порушена значна кількість справ, відповідачем по яким є Головне управління Пенсійного фонду України, що свідчить про не виконання відповідачем рішень суду, в тому числі і в цій категорії справ. Також зазначає, що за інформацією Комітету Верховної Ради України з питань прав людини рішення судів щодо виплат заборгованості вимушеним переселенцям не виконані у 90% справ; крім цього, про негативну тенденцію з приводу невиконання судових рішень свідчить також і практика Європейського Суду з прав людини.

У зв`язку із наведеним позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням відповідачем судового рішення по даній справі (а.с. 4-6).

У наданому суду відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 9 квітня 1992 року.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 3 грудня 2014 року № позивач зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Порядок та умови отримання пенсії особами, які зареєстровані на території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, передбачений Законом України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 року № 637, відповідно до яких, пенсія та заборгованість особам, які перебувають в районі проведення антитерористичної операції, виплачується після їх звернення із заявою до будь-якого органу Пенсійного фонду України за місцем знаходження особи на території, підконтрольній Україні, та надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У зв`язку із отриманням від Управління соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області витягу з протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, в якому зазначено про фактичне не проживання позивача за зазначеною в заяві адресою та про відмову у відновленні соціальних виплат, Головним управлінням було припинено виплату пенсії позивачеві з 1 січня 2018 року.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Із відповідною заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 до Головного управління не звертався.

Щодо встановлення судового контролю відповідач зазначає, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених в рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. Не виконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідач наголошує, що відсутні підстави для встановлення судового контролю, оскільки зазначена вимога є зловживанням позивачем процесуальними правами (а.с. 23-25).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, цією ж ухвалою судом встановлено, що строк звернення до суду із даним позовом позивачем пропущено не було та звільнено позивача від сплати судового збору (а.с. 1-2).

Розпорядженням керівника апарату суду від 19 вересня 2019 року № 408 у зв`язку із перебуванням судді Толстолуцької М.М. на лікарняному проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу передано на розгляд судді Волгіній Н.П. (а.с. 30-31).

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року справу прийнято до розгляду суддею Волгіною Н.П., цією ж ухвалою задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17 жовтня 2019 року (а.с. 32).

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 14 листопада 2019 року (а.с. 41).

Позивач до судового засідання 14 листопада 2019 року не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. 9 жовтня 2019 року на офіційну електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 40).

Представник відповідача 14 листопада 2019 року до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання Управління повідомлялось судом належним чином; заяв та клопотань на адресу суду не надіслало, про причини не явки представника управління суд не повідомлено.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_3 . Позивач є інвалідом 1-ї групи та пенсіонером, має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 13 березня 2008 року та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 № НОМЕР_1 від 9 серпня 2011 року. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 8-14, 27).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 15-20, 33-35).

Як встановлено судом до 1 січня 2018 року відповідачем позивачу пенсія нараховувалась та сплачувалась.

14 листопада 2017 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Управлінні соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області було прийнято рішення, оформлене відповідним протоколом, яким вирішено відмовити у призначенні (відновленні) соціальних виплат ОСОБА_1 Витяг із значеного протоколу (разом із витягами з інших протоколів) 27 листопада 2017 року (№ 06/6963) було направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та отримано останнім 11 грудня 2017 року (а.с. 26).

Як вбачається із відзива відповідача на позов, таке рішення було прийнято у звязку із отриманням інформації від СБУ про повернення внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окуповану територію України та фактичним не проживачнням позивача за зазначеною у його заяві адресою (а.с. 24-25).

На підставі цього протоколу з 1 січня 2018 року відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу (а.с. 27).

Доказів про прийняття відповідачем належним чином оформленого рішення про припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу суду не надано.

Будучи не згодним із припиненням йому виплати пенсії позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом (а.с. 4-6).

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови та порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується [...] за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо [...] захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб [...].

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абз. 7 ч. 1 ст. 12); структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абз. 14 ч. 1 ст. 12).

Приписами абз. 6 п. 6 Порядку № 509 передбачено внесення запису про недійсність довідки до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у випадку, коли довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримана у період до 20 червня 2016 року і при цьому у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, та яка підлягає перереєстрації за заявою цієї особи.

Докази на підтвердження скасування довідки від 3 грудня 2014 року № про взяття позивача на облік як внутрішьо переміщену особу (а.с. 12) в матеріалах справи відсутні.

Питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону № 1058-IV.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 цього Порядку у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення виплати пенсії позивачу, відповідно, припинення з 1 січня 2018 року виплати ОСОБА_1 пенсії було протиправним.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання таких дій протиправними є такими, що підлягають задоволенню.

З цих же підстав підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу та виплатити виниклу за період з 1 січня 2018 року заборгованість з пенсії.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача поновити нарахування пенсії суд зазначає, що як встановлено судом під час розгляду справи, у період з 1 січня 2018 року нарахування пенсії у період з 1 січня 2018 року не припинялось (а.с. 27), тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобов`язання відповідача сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за один місяць.

Щодо заяви позивача про встановлення судом відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості посилань позивача щодо існуючої вірогідності не виконання відповідачем даного судового рішення, зокрема, не зазначення конкретних випадків (про велику кількість яких зазначено у позові) не виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України рішень судів щодо поновлення виплати заборгованості з пенсій, відкритих виконавчих проваджень, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 2 вересня 2019 року позивача звільнено від сплати судового збору, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дій), а позовні вимоги зобов`язання відповідача сплатити виниклу заборгованість з пенсії є похідними від вимог про визнання протиправними дій, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 94, 133, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду Донецької області, які мали місце у січні 2018 року щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 13486010) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) заборгованість з пенсії, яка виникла з 1 січня 2019 року по 31 жовтня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 13486010) поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 1 листопада 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 13486010) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок UA6026001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача виплати ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за один місяць.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 14 листопада 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 18 листопада 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна