Справа № 160/8564/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року Справа № 160/8564/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірним дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.03.2019 р. основної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком;
- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 25.04.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХІІ від 28.02.1991 р. за формулою встановленою п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням індексації;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування ОСОБА_1 з 01.03.2019 р., інваліду 3 групи за наслідками Чорнобильської катастрофи, нарахувати та виплачувати державну (основну) пенсію по інвалідності у розмірі не нижчому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за 50% мінімальної пенсії за віком, застосовуючи мінімальну пенсію на рівні прожиткового мінімуму встановленого Законом для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування ОСОБА_1 з 25.04.2019 р. державну (основну) пенсію по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХП від 28.02.1991 р. за формулою встановленою п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки, станом на дату нарахування, але в усіх випадках державну (основну) пенсію у розмірі не меншому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, застосовуючи мінімальну пенсію на рівні прожиткового мінімуму встановленого Законом для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 різницю між виплаченою та нарахованою з 01.03.2019 р. сумою пенсії, по момент її виплати, у строк протягом трьох місяців з моменту нарахування.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посилається на те, що в частині 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції станом на 07.02.2005 р.) визначено, що в усіх випадках розмір державної пенсії інвалідів 2-ї групи першої категорії, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими за 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком. Позивачу, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду III групи першої категорії, незалежно від змін законів України та підзаконних нормативних актів, куруючись приписами статтями 8, 19, 22 Конституції України, відповідач, в усіх випадках мав виплачувати державну пенсію у розмірі не меншому за 8 мінімальних пенсії за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі не меншому за 50% мінімальної пенсії за віком, як того вимагає ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і це право не може бути звужене або скасоване. Вказує, що як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід ІІІ групи першої категорії, починаючи з 01.03.2019 р. (в межах строку звернення до суду), відповідно до діючого законодавства України, має право на державну пенсію в усіх випадках у розмірі не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, яку відповідач зобов`язаний був самостійно нарахувати, у зв`язку із припиненням обставин, які обмежували застосування ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто за фактом встановлення відсутності обмежень в Законі України "Про державний бюджет на 2019 рік". Крім того вказує, що відмова відповідача у нарахуванні основної пенсії з підстав передбачених ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є протиправною, оскільки участь позивача у ліквідації аварії на ЧАЕС відбувалась у період з 05.05.1986 р. по 17.05.1986 р. під час військових зборів у складі військовій частині № НОМЕР_2 , що підтверджено довідкою Ленінського військового комісаріату м.Дніпропетровська № 624 від 14.12.1998 р. та записом у військовому квитку № НОМЕР_3 , за даними яких позивачу встановлено статус інваліда війни, що має право на пільги, що передбачені законодавством для інвалідів війни 3 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 26.04.1999 р., а також є встановленим фактом, який визначений в ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2019 р. у справі № 804/2854/18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , як пенсіонер, з 01.07.1991 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
ОСОБА_1 , як військовозобов`язаний за призовом під час військових зборів приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. та громадянина, захворювання яких пов`язане з наслідками чорнобильської катастрофи серії А №005448 від 30.12.1992 р..
01.09.2005 року на підставі заяви від 11.07.2005 року було змінено вид пенсії ОСОБА_1 на пенсію за віком, що підтверджено розпорядженням № 1/850 від 01.09.2005 року.
Розпорядженням від 16.02.2006 року на підставі заяви від 10.01.2006 року було змінено вид пенсії ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Розмір пенсії по інвалідності розраховано з розміру відшкодування фактичних збитків.
За результатами медичного огляду МСЕК-4 Дніпропетровської області з 13.12.1992 р. позивачу встановлено безстроково 3 групу інвалідності в результаті захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою серії ВТ-29 №029367 від 13.12.1992 р. та випискою з акту освідчення в ВТЕК №1503005 від 13.12.1992 р., відповідно до якої позивачу встановлено втрату працездатності у розмірі 50% за захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Крім того, відповідно до ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивач визнаний інвалідом війни 3 групи та має право на пільги, що передбачені законодавством для інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 26.04.1999 р..
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 з 01.01.2006 року позивач отримує пенсію у розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 р. та розмір пенсії позивача з 01.07.2019 року становить 5630,40 грн.
05.07.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із вимогою про нарахування державної пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за формулою, встановленою п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, та додаткової пенсії відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням індексації, у розмірі не нижчому 8293,13 грн.
Листом від 16.07.2019 року № 5050/П-09 повідомлено, що згідно довідки від 16.05.1986 р. № 33 ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи перебуваючи у відрядженні, для обчислення пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відсутні підстави.
Також листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.08.2019 року № 412/02-06/26 було повідомлено позивача про необхідність надання довідку з воєнкомату про призвання на воєнні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для подальшого перерахунку пенсії відповідно до ст.. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до статті 49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
У відповідності до статті 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах, зокрема інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Частиною 4 статті 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції станом на час вторинного призначення позивачу пенсії по інвалідності, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:
по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;
по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;
по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Згідно статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (у редакції до 11.10.2017 року) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210, передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Зазначений Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 року та застосовується з 1 жовтня 2017 року.
Цією ж постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до пункту 1 Порядку № 1210, а саме розширено перелік статей Закону № 796-XII, на які поширюється дія порядку, шляхом включення до нього статті 59 Закону № 796-XII, зазначені зміни застосовуються з 1 жовтня 2017 року.
Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій статтю 59 Закону викладено в новій редакції, яка застосовується з 1 жовтня 2017 року.
Отже, всі зміни вищезазначених норм застосовуються з 01 жовтня 2017 року.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 851) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, зазначеним Порядком № 1210 визначається лише механізм обчислень та виплат пенсій особам, право на які встановлено ст.ст.54, 57, 59 Закону № 796-XII.
Між тим, аналізуючи приписи вищезазначених норм та внесення змін до них, суд зазначає, що доповнення Порядку № 1210 пунктом 9-1 здійснено законодавцем для визначення механізму обчислення пенсій особам, які мають таке право за ст.59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій внесено зміни до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які набрали чинності з 01.10.2017 року, в наступній редакції: "Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Враховуючи вищезазначене, частина 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачала право на перерахунок пенсії для зазначених осіб лише за наявності трьох умов у сукупності: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Проте 25.04.2019 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 1-р(ІІ)/2019 по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), яким визнано неконституційним словосполучення дійсної строкової служби, яке міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
За змістом статті 152 Конституції України, положень ст..91 Закону України Про Конституційний Суд України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.
З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року вбачається, що словосполучення дійсної строкової служби, яке міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Тобто, саме з 25 квітня 2019 року.
Отже правове регулювання перерахунку пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було іншим, ніж те, яке стало після ухвалення Конституційним Судом рішення.
Таким чином, підсумовуючи викладене, з 25.04.2019 року у позивача наявне право на перерахунок пенсії.
Вказані обставини встановлені в ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2019 року у справі № 804/2854/18.
З системного аналізу вищевказаних норм законодавства, суд зазначає, що 25.04.2019 року у позивача виникло право на призначення вищевказаної пенсії по інвалідності у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати згідно частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Зважаючи на обставини, встановлені у справі № 804/2854/18, зважаючи на право позивача на перерахунок пенсії з 25.04.2019 року, судом встановлено протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 25.04.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за формулою встановленою п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
А також матеріали справи свідчать про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.03.2019 р. основної пенсії у розмірі не нижчому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
З огляду на викладене суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування ОСОБА_1 з 01.03.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності у розмірі не нижчому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а також здійснити нарахування ОСОБА_1 з 25.04.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за формулою встановленою п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та у розмірі не меншому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Щодо врахування індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки, станом на дату нарахування, суд вказує, що матеріалами справи підтверджено проведення вказаної індексації розміру пенсії позивача з 01.03.2019 року, отже вимоги в цій частині є безпідставними.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Щодо клопотання про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення суд вказує, що згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
При цьому, суд звертає увагу на той факт, що позивач заявляючи позовну вимогу про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, жодним чином не обґрунтував її.
У даному випадку суд не знаходить підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, адже у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню або ухилятися від цього після набрання рішенням законної сили. Доказів зворотного позивачем не надано.
З огляду на викладене, суд зазначає, що встановлення судом строку для виконання судового рішення та зобов`язання відповідача подати звіт є правом, а не обов`язком суду та не може бути обрано позивачем одним із способів захисту порушеного права, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні означеного клопотання.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-244, 246, 250, 255, 258, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 25.04.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за формулою встановленою п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.03.2019 р. основної пенсії у розмірі не нижчому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування ОСОБА_1 з 01.03.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності у розмірі не нижчому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування ОСОБА_1 з 25.04.2019 р. державної (основної) пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за формулою встановленою п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та у розмірі не меншому за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 листопада 2019 року.

Суддя Е.О. Юрков