Справа № 160/8357/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року Справа № 160/8357/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% при перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 25.07.2019 року обрахувавши її розмір за показниками середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.09.2013 року.
Згідно Розпорядженням №154291 від 22.09.2017 року загальний розмір призначеної позивачу пенсії за віком, з урахуванням коефіцієнту кратності 1,35% та всіх доплат, з 01.09.2017 року склав 5435,27 грн.
Відповідно до даних пенсійної справи позивача, з 01.10.2017 року здійснено перерахунок пенсії, та її розмір з 01.10.2017 року склав 6356,52 грн. При цьому розмір пенсії позивача обраховано з урахуванням кратності 1%. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 року з урахуванням коефіцієнту кратності 1% та всіх доплат склав 7396,97 грн.
25.07.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із вимогою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнту кратності 1,35%
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.08.2019 року № 5630/0-09 було повідомлено позивача, що у зв`язку з проведеною пенсійною реформою 01 жовтня 2017 року, пенсії перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Після реформи 01.10.2017 року пенсію перераховано та розмір пенсії з 01.07.2019 року складає 7396,97 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Згідно статті 92 Конституції України, виключно Законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1.35%) за формулою наведеною в статті.
Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у частині першій статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».
З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» який визначає, що при розрахунку коефіцієнту страхового стажу згідно формулі приведеній в статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Пунктом 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Таким чином, законодавчо визначено, що при перерахунку пенсії з 01.10.2017 року застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Встановлені обставини справи свідчать, що позивачу призначено пенсію в 2013 році, тобто до 01.10.2017 року, пенсію позивачу призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому з 01.10.2017 року перерахунок пенсії згідно п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мав бути проведений з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Згідно Розпорядженням №154291 від 22.09.2017 року загальний розмір призначеної позивачу пенсії за віком, з урахуванням коефіцієнту кратності 1,35% та всіх доплат, з 01.09.2017 року склав 5435,27 грн.
Відповідно до даних пенсійної справи позивача, з 01.10.2017 року здійснено перерахунок пенсії, та її розмір з 01.10.2017 року склав 6356,52 грн. При цьому розмір пенсії позивача обраховано з урахуванням кратності 1%. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 року з урахуванням коефіцієнту кратності 1% та всіх доплат склав 7396,97 грн.
Тобто, після перерахунку пенсії з 01.10.2017 року із використанням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1% позивач отримував пенсію у розмірі 6356,52 грн. щомісячно, отже, розмір пенсії збільшився.
Таким чином, після проведення перерахунку розміру пенсії із використанням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1% розмір пенсії, що виплачується позивачу, не став меншим, відтак, відсутніми є порушення прав та законних інтересів позивача в частині правомірності нарахування та виплати йому пенсії.
Крім того, суд звертає увагу, що сама по собі зміна коефіцієнту страхового стажу, яка відбулась за наслідком перерахунку пенсії позивача не може свідчити про порушення відповідачем вимог Закону при розрахунку та виплаті пенсії позивачу, оскільки показник коефіцієнту страхового стажу не є сталим, він визначається законодавцем виходячи із розміру заробітної плати та кількості набутого страхового стажу, а тому не є тією соціальною гарантією, яка досягнута певною особою і за приписами статті 22 Конституції України не може бути звужена (зменшена).
Отже доводи позивача про звуження його прав та інтересів у зв`язку із зменшенням величини коефіцієнту кратності в результаті проведеного з 1 жовтня 2017 року перерахунку є безпідставними, оскільки фактичний розмір пенсії позивача збільшився, що підтверджується відповідним розпорядженням відповідача.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 листопада 2019 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков