Справа № 160/9452/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року Справа № 160/9452/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 30.09.2019 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
4. 15.10.2019 року позивач усунув недоліки, викладені в ухвалі суду від 01.10.2019 року.
5. Ухвалою суду від 28.10.2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
6. Також, ухвалою суду від 28.10.2019 року було витребувано у відповідача належним чином завірені копії таких документів:
- скарга позивача на ППР від 21.11.2017 року;
- рішення про результати розгляду скарги №7141/6/99-99-11-03-01-25 від 27.02.2018 року;
- лист ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.02.2017 року;
- договір про розстрочення грошових зобов`язань від 02.03.2017 року №13;
- договір про розстрочення податкового боргу від 15.03.2017 року № 25;
- договір про розстрочення податкового боргу від 20.05.2016 року № 15;
- запит позивача від 10.05.2017 року №6-0127/1213;
- лист Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.05.2017 року про розмір заборгованості;
- платіжне доручення № 4 від 16.05.2017 року про сплату боргу у розмірі 172925,94 гривень;
- платіжне доручення № 5 від 16.05.2017 року про сплату коштів у розмірі 141563,55 гривень;
- податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік та всі наявні матеріали щодо суті цього спору.
7. 14.11.2019 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із витребуваними судом доказами по справі.
8. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
9. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
10. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
11. Отже, рішення у цій справі приймається судом 20.11.2019 року, тобто у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
14. Позивач вказав про те, що цим рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлює порушення строку сплати суми грошового зобов`язання, визначеного п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України і зобов`язує позивача сплатити штраф у розмірі 10% за платежем «Земельний податок з юридичних осіб» у розмірі 22 088,15 гривень.
15. Позивач вважає вказане повідомлення - рішення від 21.11.2017 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято без урахування всіх обставин по справі.
- договір про розстрочення податкового боргу від 20.05.2016 року № 15.
17. Також, позивач зазначив про те, що 10.05.2017 року за вих. № 6-0127/1213 КП «Нікопольводоканал» до Нікопольської ОДПІ було направлено запит з проханням повідомити розмір заборгованості по земельному податку.
18. 16.05.2017 року позивачем отримано лист від Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з повідомленням про те, що станом на 16.05.2017 року за позивачем обліковується заборгованість по земельному податку у розмірі 77 251,15 гривень. Крім того, Нікопольська ОДПІ повідомила, що підприємство по земельному податку має розстрочену суму податкових зобов`язань на суму 53 470,27 грн. та 42 204,52 гривень.
19. Враховуючи зазначене, позивачем, відповідно до платіжного доручення № 4 від 16.05.2017 року було сплачено заборгованість у розмірі 172925,94 грн. в повному обсязі.
20. Таким чином, позивач станом на 16.05.2017 року в повному обсязі сплатив поточну заборгованість по земельному податку, а також достроково погасив укладені договори розстрочення.
21. Крім того, 16.05.2017 року, відповідно до платіжного доручення № 5, позивачем також було сплачено грошові кошти у розмірі 141 563,55 грн. з зазначенням призначення платежу - «Податок на землю за травень-липень 2017 року».
22. Таким чином, на думку позивача станом на 16.05.2017 року він не мав заборгованості зі сплати земельного податку, а навпаки мав переплату.
23. Таким чином, позивач вважає, прийняте контролюючим органом оскаржуване рішення від 21.11.2017 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
24. Додатково зазначили про те, що згідно розрахунку, ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлює порушення строків сплати, на які нараховується штраф з 30.04.2016 року по 30.04.2017 року.
25. При цьому, на думку позивача розрахунок є необґрунтованим та взагалі некоректним, оскілки, згідно листа Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.02.2017 року за позивачем обліковувалась заборгованість по земельному податку у розмірі 162 833,78 грн.(в т.ч. пеня 609,40 гривень).
26. Відповідно до вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
29. Таким чином, на думку позивача він не мав заборгованості з податку на землю, а отже, нарахування штрафних санкцій у період з 30.04.2016 року по 30.04.2017 року є протиправним, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
31. Відповідач вказав, що перевіркою термінів сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з плати за землю за 2015 рік, 2016, 2017 рік встановлено порушення вимог, визначених пунктом 57.3 статті 57, пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ ( зі змінами та доповненнями), в частині несвоєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з плати за землю.
34. Щодо платіжного доручення від 16.05.2017 року №5 у розмірі 141563,55 грн., відповідач зазначив про таке.
35. Відповідно до розрахункового рахунку (№ НОМЕР_1 ), та коду платежу, а саме *; 101; сплата, зазначеного Позивачем у платіжному дорученні від 16.05.2017 року №5 у сумі 141563,55 грн., - це сплата суми податку на прибуток підприємств і організації, що належать до комунальної власності (міста або Району).
36. Пунктом 6.4 «Додаткові умови» ДОГОВОРУ невід`ємними частинами договору є, те що платник зобов`язується заповнювати поле «Призначення платежу» відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року № 666, а саме *; 145; код СДРПОУ; сплата розстроченого податкового боргу згідно договору про розстрочення.
37. Таким чином, платіжне доручення від 16.05.2017 року №5 ніяким чином не могли бути зараховано, що підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків. Контролюючий орган не може самовільно змінювати вид сплати платежу зазначений платником.
38. Також, відповідач зазначив, що відповідно до договорів про розстрочення грошових зобов`язань, укладених контролюючим органом з позивачем, чітко прописані строки сплати та, відповідно, суми, котрі позивач повинен був сплачувати щомісячно, у зв`язку із чим доводи позивача, з приводу незаконності дій відповідача, тобто винесення податкового повідомлення-рішення є безпідставними та не обґрунтованими.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
40. Перевіркою термінів сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з плати за землю за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік було встановлено порушення вимог, визначених пунктом 57.3 статті 57, пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в частині несвоєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з плати за землю.
43. 27.02.2018 року ДФС України було прийнято рішення №7141/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
45. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
46. Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України.
47. Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених вказаним Кодексом та законами з питань митної справи.
48. Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
49. Згідно з нормами ст. 36 вказаного Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених вказаним Кодексом або законами з питань митної справи.
50. Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені вказаним Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
51. За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.
52. Поряд з цим, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 вказаного кодексу.
53. Так, згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
54. Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
55. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України).
56. У відповідності до приписів п. 20.1.19 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
57. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з вказаним Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 Податкового кодексу України).
58. Зокрема, згідно з абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених вказаним Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
59. Відповідно до п.101.1 ст. 101 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
61. Так, перевіркою термінів сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з плати за землю за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік було встановлено порушення вимог, визначених пунктом 57.3 статті 57, пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в частині несвоєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з плати за землю.
65. При цьому, на залишок заборгованості, між КП «Нікопольводоканал» та ГУ ДФС у Дніпропетровській області були укладені договори розстрочки, а саме:
- договір про розстрочення податкового боргу від 20.05.2016 року № 15.
67. На підставі листа від 16.05.2017 року про суми заборгованості КП «Нікопольводоканал» відповідно до платіжного доручення №4 від 16.05.2017 року було сплачено заборгованість у розмірі 172925,94 грн. з призначенням платежу податок за землю.
68. Таким чином, станом на 16.05.2017 року КП «Нікопольводоканал» в повному обсязі сплатило поточну заборгованість по земельному податку, а також достроково погасило укладені договори розстрочення.
69. Крім того, 16.05.2017 року платіжним дорученням №5 позивачем було сплачено грошові кошти в розмірі 141563,55 грн. з призначенням платежу - податок за землю за травень-липень 2017 року, однак з зазначенням не того коду виду сплати (101), на що вказує відповідач у відзиві на позовну заяву.
70. Так, згідно з розрахунку штрафних санкцій з земельного податку з юридичних осіб визначено суму штрафу за період з 30.04.2016 року по 30.04.2017 року.
72. Проте, суд не погоджується із також позицією відповідача з огляду на таке.
73. Згідно з ч.5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
74. Відповідно до ч. 5 ст. 78 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
75. Відповідно до розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року № 122, єдиний казначейський рахунок (ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.
76. Відповідно до п.16.1.4 Податкового кодексу України податковим обов`язком є обов`язок платника розрахувати, задекларувати та сплатити суму податку/збору в порядку і строки, установлені Податковим кодексом України і митними законами.
77. На підставі п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
78. Вказаними положеннями Податкового кодексу України не визначено підстав для зарахування суми коштів за податковими зобов`язаннями лише у випадку надіслання коштів на відповідний казначейський рахунок.
79. Навпаки, виконаним вважається обов`язок платника податків щодо сплати податкового зобов`язання у випадку зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок, передбачений Бюджетним кодексом України.
80. Для притягнення до відповідальності за несплату податків/зборів, передбачених п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України потрібно встановити, що платник не здійснював дій з перерахування відповідних сум до бюджету.
81. У свою чергу, сплата податку/збору не на той код бюджетної класифікації повинна розцінюватися як дія, хоч і помилкова.
82. Вказана дія не містить ознак бездіяльності, яка є підставою для застосування п. 126.1 Податкового кодексу України.
83. Так, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не було допущено бездіяльності щодо не сплати податкового боргу із земельного податку 16.05.2017 року, оскільки платіжними дорученнями від 16.05.2017 року № 5 та № 4 було сплачено суму податкового боргу із земельного податку в повному обсязі та вказано призначення платежу - податок за землю, що також підтверджено матеріали справи.
84. Інших доказів на спростування наведеного контролюючим органом до суду надано не було.
85. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що обов`язок позивача щодо сплати податкового боргу із земельного податку було виконано з моменту надходження коштів на єдиний казначейський рахунок.
86. Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із тим, що позивачем станом на 16.05.2017 року було сплачено суму податкового боргу із земельного податку у повному обсязі, внаслідок чого відповідач не мав відповідно правових підстав визначати позивачу суми податкових зобов`язань за несплату податкового боргу із земельного податку за період з 30.04.2016 року по 30.04.2017 року.
87. Згідно частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності (п. 61 рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року "Брумареску проти Румунії").
88. Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.
89. Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України висловлені у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).
90. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови").
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
92. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
93. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
94. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
98. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
99. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
100. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
101. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та без дотримання процедури винесення постанов про накладення штрафу, а тому позов підлягає задоволенню.
103. Щодо розподілу судових витрат.
104. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
105. Беручи до уваги те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 1921,00 гривень.
106. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
109. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради судові витрати у розмірі 1921,00 гривень.
112. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
113. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
114. Повний текст рішення складено 20.11.2019 року.
Суддя В.В Ільков