Справа № 460/2289/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року м. Рівне №460/2289/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом:

Фізичної особи-підприємця, адвоката ОСОБА_1 Петровича
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

17.09.2019 Фізична особа-підприємець адвокат Педич Дмитро Петрович звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф 13139-17 від 13.05.2019 на загальну суму 18276,72 грн. та зобов`язання здійснити коригування особового рахунку.

Ухвалою суду від 30.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має свідоцтво про право здійснення адвокатською діяльністю та зареєстрований як фізична особа-підприємець, що здійснює діяльність за КВЕД 69.10 «адвокатська діяльність». Указує, що він окремо, як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, не звертався до податкового органу для постановлення на облік як платника податків та платника єдиного соціального внеску, оскільки чинне на час отримання свідоцтва законодавство не передбачало такого обов`язку в разі перебування такої особи на обліку як фізичної особи-підприємця. Як фізична особа-підприємець він регулярно сплачує єдиний податок у розмірі 5 % від отриманого доходу та єдиний соціальний внесок у розмірі мінімального страхового внеску щомісячно. Посилаючись на положення частин першої, третьої статті 5, статті 4, пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 та пунктів 65.1, 65.4 статті 65 Податкового кодексу України, вказує, що спірна вимога про сплату єдиного внеску, нарахованого йому як особі, що здійснює незалежну професійну (адвокатську) діяльність, є протиправною та підлягає скасуванню. А з огляду на те, що це вже третя вимога, яку позивач змушений оспорювати в судовому порядку з тих самих причин, просить зобов`язати відповідача здійснити коригування його особового рахунку шляхом виключення з нього недоїмки з єдиного внеску на загальну суму 18276,72 грн.

16.10.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління ДФС у Рівненській області, згідно з яким відповідач позов не визнає. На обґрунтування своїх заперечень сторона відповідача покликаючись на положення пункту 1 частини другої статті 6, частини дванадцятої статті 9, пункту 4 частини першої статті 4, пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 доводить, що ті особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичними особами-підприємцями, мають сплачувати єдиний внесок і як фізичні особи-підприємці, і як особи, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Також сторона відповідача покликається на Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Мінфіну №1588 від 09.12.2011, яким передбачено, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець і при цьому провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується в контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Сторона відповідача доводить, що на підставі пункту 16 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015, позивач як фізична особа-підприємець і особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, та отримує доходи від цієї діяльності, зобов`язаний формувати та подавати до органів доходів і зборів окремі звіти. Контролюючий орган зазначає, що в результаті встановлення позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності до інтегрованої картки платника податків позивача у справі в автоматичному режимі було проведено нарахування єдиного внеску як фізичній особі-підприємцю та як фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність. Оскільки позивач сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише як фізична особа-підприємець, то в результаті нарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як для особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, виникла недоїмка. За наведеного вважає оспорювану вимогу правомірною, а вимоги позивача безпідставними і просить в задоволенні позову просила відмовити.

Дослідженням письмових доказів суд встановив наступне

20.05.2008 ОСОБА_2 Рівненською обласною КДКА було видано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю за №668 і відомості про нього включені до Єдиного реєстру адвокатів України ( https://erau.unba.org.ua/).

З 11.05.2010 ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію Серії В02 №961600 (а.с.19).

Згідно з довідкою форми №4-ОПП від 19.04.2013, позивач взятий на облік як платник податків - фізична особа-підприємець з 12.05.2010 у податковому органі ( а.с.21).

Відповідно до свідоцтва від 24.05.2012 серії НОМЕР_1 (видане в заміну свідоцтва серії НОМЕР_2 ), позивач є платником єдиного податку з 01.01.2012 зі ставкою 5% і основним видом його діяльності є за КВЕД 69.10 «адвокатська діяльність» (а.с.20).

За інформацією відповідача, з 19.04.2013 позивача також взято на облік як особу, що провадить незалежну професійну діяльність (а.с.33).

За даними інтегрованої картки платника податків у 2018 році та в поточному році ОСОБА_3 подавав звітність по ЄСВ як фізична особа-підприємець, що перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачував відповідну суму ЄСВ (а.с.31-32).

Разом з тим, починаючи з першого кварталу 2018 року відповідач окрім нарахування ЄСВ для фізичної особи-підприємця, що перебуває на спрощеній системі почав обліковувати у картці також і нарахування ЄСВ з незалежної професійної діяльності, в результаті чого у позивача утворилася недоїмка.

04.10.2018 ГУ ДФС у Рівненській області сформувало для позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13139-17 на суму 5990,82 грн., а 14.02.2019 вимогу під тим самим номером на суму 18276,72 грн.

Зазначені вимоги були оскаржені позивачем до суду, і рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 по справі №460/3213/18, яке набрало законної сили 08.07.2019 скасовані (а.с.23-28).

В цей час, 13.05.2019 ГУ ДФС у Рівненській області сформовано для позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13139-17 на суму 18276,72 грн. (а.с.11).

Вказана вимога оскаржена позивачем в адміністративному порядку до ДФС, проте рішенням ДФС №39260/6/99-99-11-05-02-25 від 15.08.2019 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржену вимогу без змін (а.с.12-17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010.

І за правилами частини першої статті 2 цього Закону, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

В силу вимог частини другої цієї статті вказаним Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За визначенням, яке міститься в пункті 2 частини першої статті 1 Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону, платниками єдиного внеску є:

- фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином на законодавчому рівні розмежовано платників єдиного внеску, і фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. При цьому, Закон не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Не є спірним той факт, що позивач є платником єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 чітко не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску у тих випадках, коли одна особа формально підпадає під дію двох норм, що визначають її як платника ЄСВ, тобто коли особа зареєстрована як фізична особа-підприємець і саме в межах такої підприємницької діяльності отримує дохід від надання адвокатських послуг, тобто реалізує своє право на незалежну професійну адвокатську діяльність.

Разом з тим, із системного аналізу норм Закону №2464-VI вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 позивач є застрахованою особою, і він регулярно нараховує та сплачує за себе, як за фізичну особу-підприємця єдиний внесок в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем ще й як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Також, аналізуючи поняття «якість закону» Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Крім того, відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону №2464-VI).

На реалізацію статті 5 Закону №2464-VI наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014 розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №1162 він поширюється на платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464.

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003 (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Судом встановлено, що позивач як фізична особа-підприємець із 11.05.2010 перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску (номер взяття на облік: 1), що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розділом ІІІ Порядку №1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», тобто самозайнятих осіб.

Так, за пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік таких платників єдиного внеску, здійснюється контролюючим органом за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

А відповідно до пункту 2 цього розділу, платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

Судом встановлено, що позивач після отримання ним 20.05.2008 свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, заяву за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу не подавав, і доказів про зворотне відповідачем суду не надано.

Натомість у першому кварталі 2018 року відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності і почав в автоматичному режимі в інтегрованій картці платника нараховувати позивачу ЄСВ не лише як фізичній особі-підприємцю, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, а й як самозайнятій особі, тобто як особі, що провадить незалежну професійну діяльність, що не узгоджується з вимогами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

Більше того, системний аналіз норм Закону №2464-VI та прийнятих на його реалізацію підзаконних нормативно-правових актів дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, суд приходить до висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.

У зв`язку з встановленою судом відсутністю у позивача обов`язку нараховувати, обчислювати та сплачувати за себе єдиний внесок в подвійному розмірі, вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф 13139-17 від 13.05.2019 на загальну суму 18276,72 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.

Підлягають до задоволення також і позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання здійснити коригування його особового рахунку шляхом виключення з нього недоїмки з єдиного внеску на загальну суму 18276,72 грн., які є похідними від основної вимоги.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця, адвоката ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 №Ф-13139-17.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку фізичної особи-підприємця, адвоката Педича Дмитра Петровича (інтегрованої картки) шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску на загальну суму 18276,72 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області на користь Фізичної особи-підприємця, адвоката Педича Дмитра Петровича сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 24 жовтня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.