Справа № 208/3904/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 листопада 2019 року Справа №208/3904/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми перерахунку та надбавки, вихідної допомоги та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла 23.09.2019 р. на виконання ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.06.2019 р. про передачу адміністративної справи за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради за підписом директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради Максименко О.О. від 10.05.2019 р. № 54 "ос" "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 , начальника відділу правової діяльності департаменту було звільнено з посади 10 травня 2019 р. у зв`язку із скороченням, чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України;

- визнати протиправними дії директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради Максименко О. О. , які полягають в неправомірному винесенні та підписанні наказу від 10.05.2019 р. № 54 "ос" "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 , начальника відділу правової діяльності департаменту було звільнено з посади 10 травня 2019 р. у зв`язку із скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради;

- стягнути з департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2019 р. по дату постановлення судом рішення по даній справі, сума стягнення якого буде перерахована на день фактичного та повного виконання судового рішення Відповідачем;

- зобов`язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради здійснити перерахунок за час вимушеного прогулу премії та надбавки за вислугу років з 11 травня 2019 р. по дату постановлення судом рішення по даній справі, сума стягнення якого буде перерахована на день фактичного та повного виконання судового рішення Відповідачем;

- стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради суму перерахунку за час вимушеного прогулу премії та надбавки за вислугу років з 11 травня 2019 р. по дату постановлення судом рішення по даній справі, сума стягнення якого буде перерахована на день фактичного та повного виконання судового рішення Відповідачем;

- стягнути з департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку;

- стягнути з департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 159492,00 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто дві тисячі грн. 00 коп.).

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду, справа №208/3904/19 передана на розгляд судді Віхрової В.С.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 р. було відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання.

Чергове засідання було призначено на 14.11.2019 р. об 11:00 год.

У судовому засіданні 14.11.2019 р. судом постановлено задовольнити клопотання представника Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про залишення позовної заяви без руху, залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 18.11.2019 р. (включно) шляхом надання до суду доказів сплати судового збору (оригіналу квитанції) у розмірі 1594,92 грн. Реквізити сплати судового збору вказані.

18.11.2019 р. засобами електронного зв`язку суду позивачем надіслано заяву про долучення додатків (матеріалів) до справи. До заяви долучені пояснення щодо сплати судового збору за відшкодування моральної (немайнової) шкоди, копія квитанції про сплату судового збору від 15.1 1.2019 №2507 на суму 768,40 грн. та докази направлення копій даних документів на адресу відповідача.

В поясненнях щодо сплати судового збору за відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач, посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України, п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 3, 4, 5 Закону України «Про судовий збір», вказує, що відноситься до переліку осіб, звільнених від сплати судового збору у даній категорії справи, в тому числі і за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. У зв`язку із чим бажає сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн., проте не вважає це за доцільне та необхідне.

Дослідивши зміст заяви та матеріали справи, вирішуючи питання щодо виконання позивачем ухвали суду про залишення позову без руху, суд виходить з наступного.

Положенням та ст. 8 КАС України, відповідно до яких усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є пред`явлення адміністративного позову шляхом подання позовної заяви із дотриманням вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, насамперед його статтями 122, 160-161.

Згідно з ч.3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України ''Про судовий збір'' визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом у судовому засіданні 14.11.2019 р. було залишено позов без руху у відповідності до положень ч. 13 ст. 171 КАС України з підстав відсутності сплати судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 з огляду на характер та зміст її позовних вимог, має пільги щодо сплати судового збору, які передбачені статтею 5 Закону України «Про судовий збір», проте вимоги щодо стягнення моральної шкоди під пільги означеної статті не підпадають. Тому суд надав можливість такий судовий збір сплатити, визначивши розмір та порядок сплати.

Як вбачається з поданих на виконання ухвали суду від 14.11.2019 р. документів, позивач не сплатила судовий збір у встановленому судом розмірі, а саме замість 1594,92 грн. сплачено 768,40 грн.

При цьому, обґрунтування незгоди саме з розміром судового збору позивач у поданих поясненнях не зазначає.

Суд відхиляє доводи позивача, що вона має пільги щодо сплати судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, оскільки оскаржує наказ про звільнення та прагне бути поновленою на займаній посаді, отримати суми втрачених доходів, з огляду на те, що нормами, які регулюють питання порядку та розмірів сплати судового збору пільги для спірної вимоги (про стягнення моральної шкоди) не передбачені. Дану правову позицію суд виклав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 14.11.2019 р.

Посилання позивача на п.13) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», яким визначено, що судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, суд також не може прийняти до уваги, оскільки в контексті визначеної норми не передбачено саме відшкодування моральної шкоди. Крім того, станом на поточну дату, судом не встановлені протиправні рішення, дії та/або бездіяльність з боку перелічених у п.13) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» осіб у відношенні до позивача.

За таких обставин, викладена позивачем позиція щодо незгоди зі сплатою судового збору, суд вважає необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

У рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», (заява № 28249/95) вказав, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, парагр. 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до ч.2 ст.76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

КАС України визначає вимоги до подання позовної заяви, що закріплені ст.ст. 160, 161 цього кодексу, які позивачем не були додержані та не усунуті у строк та у спосіб, визначені судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху у судовому засіданні 14.11.2019 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подані позивачем відомості та наведені доводи недостатні для продовження розгляду справи у зв`язку із не усуненням недоліків позову на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, що має наслідком залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до положень ч. 15 ст. 171 КАС України, п.7 ч.1 ст.240 КАС України.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст.240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76, 160, 161, 169, 171, 240, 256 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми перерахунку та надбавки, вихідної допомоги та моральної шкоди, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Ухвала не набрала законної сили 18.11.19

Суддя В.С. Віхрова

Згідно з оригіналом

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун