Справа № 280/3695/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року 16:05Справа № 280/3695/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

позивача ОСОБА_1

представників:

позивача Астіон О.І.,

відповідача Мунтянова Є.С.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005), про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), третя особа на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області, в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №421 від 07.06.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом Департаменту патрульної поліції №421 від 07.06.2019 «Про застосування відносно працівників Управління патрульної поліції дисциплінарних стягнень» відносно позивача, який займає посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани. На думку позивача, вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню як винесений без належних підстав та без дотримання імперативно передбаченої процедури застосування заходів дисциплінарного впливу, за відсутності події вчинення дисциплінарного проступку. Оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення виданий за результатами службового розслідування обставин конфліктної ситуації, що мала місце 19.03.2019 за участі позивача, інспектора ОСОБА_2 та її чоловіка. З позиції позивача, наказ не містить інформації щодо того, у чому полягає суть допущених порушень та які саме дії позивача являлись дисциплінарним проступком, а під час ознайомлення з наказом вказані обставини роз`яснено також не було. Про факт проведення службового розслідування, за результатами конфлікту, позивач дізнався після його завершення під час особистого ознайомлення зі змістом наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Зі змістом наказу про призначення службового розслідування та складом комісії, що приймала відповідне рішення не був ознайомлений, в чому вбачає порушення ст.15 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України». Крім того зазначає про свою незгоду з видом застосованого щодо себе дисциплінарного стягнення у вигляді сурової догани з огляду на відсутність в минулому інших дисциплінарних стягнень. Враховуючи викладене вважає наказ відповідача №421 від 07.06.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 протиправним.

Ухвалою від 01.08.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

В період з 12.08.2019 по 01.09.2019 суддя перебував у частині щорічної основної відпустки.

Ухвалою від 03.09.2019 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 01.10.2019.

27.09.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (вх.№40206) у відповідності до якого відповідач з адміністративним позовом не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню судом. На посилання позивача про порушення процедури проведення службового розслідування (не ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування) вказує про відсутність обов`язку членів дисциплінарної комісії або органу, керівником якого видано наказ про призначення службового розслідування щодо ознайомлення особи, відносно якої проводиться службове розслідування, з таким наказом у відповідності до вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України». На думку відповідача, таке право може бути реалізоване за власною ініціативою поліцейського, відносно якого проводиться розслідування. В частині, що стосується твердження позивача про те, що у оскаржуваному наказі відсутня інформація про те, у чому полягає суть допущених порушень та які саме його дії є дисциплінарним проступком зазначено, що такі відомості містяться у резолютивній частині висновку службового розслідування. З приводу застосованого дисциплінарного стягнення вказує, що фактичне визначення ступеню вини працівника поліції та виду накладеного на нього стягнення віднесено до дискреційних повноважень начальника, наділеного правом застосування такого стягнення. Окремо зазначає, що на підставі наказу ГУМВС України в Запорізькій області №2115 від 28.12.2010 до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, відтак твердження ОСОБА_1 про відсутність інших дисциплінарних стягнень у минулому не відповідають дійсності.

Протокольною ухвалою від 01.10.2019 судове засідання було відкладене, за клопотанням позивача, на 15.10.2019.

15.10.2019 до суду надійшла заява позивача про виклик свідків (вх.№42487), а також клопотання (вх.№42517) відповідача про виклик свідків.

У судовому засіданні 15.10.2019 були заслухані пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача та третьої особи, допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою від 15.10.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 30.10.2019.

Ухвалою від 30.10.2019 судове засідання було відкладене до 12.11.2019.

У судовому засіданні 12.11.2019 допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У судовому засіданні 12.11.2019 представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві, представник відповідача та третьої особи заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

12.11.2019, на підставі ст.250 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 19.03.2019 о 10 год 00 хв у приміщенні відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області, біля кабінету №106, відбувся конфлікт між старшим інспектором з особливих доручень відділу адміністративної практики майором поліції ОСОБА_1 та невідомим громадянином, як згодом було з`ясовано чоловіком інспектора відділу адміністративної практики старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , які погрожували один одному фізичною розправою та застосуванням сили.

Розвівши сторін, керівництвом відділу адміністративної практики з`ясовано зміст конфлікту.

Так, було встановлено, що приблизно о 08 год. 35 хв. відбувся конфлікт між ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та іншими працівниками жіночої статті відділу адміністративної практики з приводу черговості використання службового приміщення відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області (роздягальні), який супроводжувався нецензурною лексикою та ображанням у присутності поліцейських та громадян, що відвідували управління.

У подальшому, дізнавшись про даний випадок, з метою захисту дружини чоловік ОСОБА_9 прибув до управління, де між ним та позивачем і сталась сутичка.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 02.04.2019 №616 за вказаними фактами призначено службове розслідування (а.с.58).

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 27.05.2019 №982 продовжено строк проведення службового розслідування (а.с.59).

04.06.2019 затверджено висновок службового розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 (а.с.60-91).

На підставі висновків службового розслідування, 07.06.2019 наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є. №421 позивачу оголошено сурову догану за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні ст.3 Конституції України, статті 18 закону України «Про Національну поліцію», пунктів 7,11 частини 3 статті 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців 3,6,7,8,10 пункту 1 розділу 2 наказу МВС №1179 від 09.11.2016 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських» та пункту 3 розділу 2 вищезазначеного наказу (а.с.151-152).

Із наказом від 07.06.2019 №421 позивача ознайомлено 26.06.2019.

Вважаючи наказ відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Як вбачається зі змісту позову, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, винесеним без належних підстав та без дотримання імперативно передбаченої процедури застосування заходів дисциплінарного впливу, за відсутності події вчинення дисциплінарного поступку.

Так позивач вважає порушенням норм Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» свою необізнаність з фактом проведення службового розслідування, зі змістом наказу про його призначення, із складом комісії, що його проводила.

Суд зазначає, що у відповідності до статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі Закон України №2337-VІІІ), службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Матеріали справи містять рапорти старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції А. ОСОБА_10 Красотіної, старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП майора поліції ОСОБА_7 , старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП майора поліції ОСОБА_11 ., інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 ., старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП капітана поліції Решетник Н.М. про вчинення ОСОБА_1 порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку (а.с.125-131).

Вказані рапорти слугували підставою для доповідної записки начальника УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 . начальнику ДПП полковника поліції ОСОБА_13 О. з проханням призначити службове розслідування (а.с.132-133).

Суд зазначає, що самим позивачем рапорти про вчинення ОСОБА_9 порушень, що має ознаки дисциплінарного проступку, не подавались.

Згідно статті 15 Закону України №2337-VІІІ, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

У відповідності до наказу начальника, полковника поліції ОСОБА_14 про призначення та проведення службового розслідування, службове розслідування доручене провести комісії у складі голови комісії начальника УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , членам комісії: майору поліції ОСОБА_15 , заступнику начальника управління-начальнику відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в запорізькій області ДПП; майору поліції ОСОБА_16 Є.О., начальнику відділу кадрового забезпечення УПП в Запорізькій області ДПП; капітану поліції Івановій С.О., старшому інспектору з психологічного забезпечення відділу кадрового забезпечення УПП в Запорізькій області ДПП; старшому лейтенанту поліції ОСОБА_17 А.В., т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Запорізькій області ДПП.

Відтак, склад комісії визначений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України №2337-VІІІ.

Статтею 18 Закону України №2337-VІІІ встановлює право поліцейського на захист, а саме зазначається, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою (частина 23 статті 18 Закону України №2337-VІІІ).

Аналогічні норми містить і Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України».

Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати про відсутність в переліку прав поліцейського, щодо якого проводиться службове розслідування, саме права на ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування.

Поряд з цим, в ході судового розгляду справи були допитані свідки, зокрема, ОСОБА_3 , старший інспектор з особливих доручень УПП ДПП, Агапцев В.В., старший інспектор УПП ДПП, які в ході допиту засвідчили про те, що позивач був ознайомлений з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 02.04.2019 №616 про призначення службового розслідування і з приводу цього надав письмові пояснення.

Матеріали справи містять письмові пояснення позивача з приводу конфлікту 19.03.2019, відтак, в будь-якому випадку, позивач мав усвідомлювати про наявність приводу витребування від нього вказаних пояснень.

Матеріали справи містять також інформаційний запит ОСОБА_1 , в якому він просить надати інформацію про наявність щодо себе службових розслідувань, дисциплінарних стягнень.

В позові позивачем зазначено про відмову у запиті про надання копій матеріалів для ознайомлення.

Судом досліджено долучені до матеріалів справи запит позивача, а також відповіді Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області Національної поліції України, в яких зазначена інформація про проведене службове розслідування та його результат. Також ОСОБА_1 проінформовано про значний обсяг запитуваних документів та надано реквізити для відшкодування фактичних витрат на їх копіювання та друк у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.13-17).

Слід зазначити, що суду не надано доказів інших звернень позивача, а також відмов у їх розгляді чи наданні витребуваної інформації.

В свою чергу, наявні в матеріалах справи документи не свідчать про невмотивовані відмови позивачу у наданні копій затребуваних документів чи наданні інформації.

Враховуючи викладене, суд вважає процедуру винесення оскаржуваного наказу правомірною.

Стосовно посилань позивача про відсутність події вчинення дисциплінарного проступку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України №580-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України №580-VIII Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України №580-VIII визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 1 Закону України №2337-VІІІ, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (далі Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина 2 статті 1 Дисциплінарного статуту).

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила), є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свобод світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Крім того, поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком (пункт 3 розділу 2 Правил).

Наведені норми свідчать про те, що посада поліцейського є зразковою та передбачає дотримання правил етичної поведінки та складеної присяги на вірність Українському народові як в робочий час, так і в повсякденному житті.

З висновку службового розслідування від 04.06.2019, який став передумовою прийняття оскаржуваного наказу слідує, що позивачем грубо порушено службову дисципліну, правила етичної поведінки, що виразилось під час конфлікту з чоловіком інспектора відділу адміністративної практики (ВАП) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , а також під час конфлікту з ОСОБА_9 та іншими працівниками ВАП жіночої статті.

Конфлікт супроводжувався ображаннями нецензурною лексикою у присутності поліцейських і громадян, які відвідували управління, що є неприпустимим, адже підриває авторитет і довіру поліції у цілому.

Допитом свідків, зокрема ОСОБА_7 . старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП, даний факт підтверджено.

Надалі, в ході з`ясування обставин конфлікту стало відомо про систематичний тиск, образи честі та гідності та загалом зневажливе ставлення з боку ОСОБА_1 до жіночого колективу ВАП, підтвердженням чому є численні пояснення працівників ВАП (а.с.94-124), з аналізу яких виявлено, що такі випадки мають непоодинокий характер, особливо гостро проявляються у період відсутності керівництва ВАП та гаснуть під час його перебування.

За характеристиками колег, ОСОБА_1 є емоційно неврівноваженою людиною, яка часто в робочому процесі дозволяє собі підвищувати голос, гримати дверима, кидати речі, погрожувати колегам.

Аналіз висновку службового розслідування від 04.06.2019 дає підстави для висновку про неетичну поведінку ОСОБА_1 , що беззаперечно порушує правила службової дисципліни, професійно-етичної поведінки поліцейського.

Так в ході допиту свідків, свідок ОСОБА_7 , старший інспектор ВАП УПП в Запорізькій області ДПП, також зазначила про емоційний характер позивача, який не завжди може себе стримувати.

Узагальнюючи інформацію наявну в матеріалах справи, а також докази, отримані в ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку про правомірність висновків оскаржуваного наказу №421 від 07.06.2019 про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні ст.3 Конституції України, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 7,11 частини 3 статті 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців 3,6,7,8,10 пункту 1 розділу 2 наказу МВС №1179 від 09.11.2016 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських» та пункту 3 розділу 2 вищезазначеного наказу.

Окремо слід наголосити, що у відповідності до пункту 6 статті 19 Закону України №2337-VІІІ, обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є, зокрема, вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті гендерної нетерпимості.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно статті 11 Закону України №2337-VІІІ за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Закону України №2337-VІІІ).

Стаття 13 Закону України №2337-VІІІ визначає дисциплінарне стягнення як засіб підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Стосовно посилань позивача щодо порушення процедури застосування заходів дисциплінарного впливу, а саме у застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді сурової догани слід зазначити, що визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням керівника, якому надано право накладати таке стягнення, індивідуально в кожному окремому випадку, з урахуванням особливостей допущеного працівником поліції дисциплінарного проступку.

Крім того, у відповідності до розділу 14 «Стягнення» послужного списку ОСОБА_1 , копія якого долучена до матеріалів справи, 28.12.2010 до позивача застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження (а.с.154).

Відтак твердження позивача про відсутність дисциплінарних стягнень у минулому не відповідає дійсності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1,2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005), про визнання протиправним та скасування наказу, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 20.11.2019.

Суддя Р.В. ОСОБА_18