Справа № 560/1528/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1528/19

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

21 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Управління СБ України у Хмельницькій області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплати ОСОБА_1 в день виключення зі списків Управління СБ України у Хмельницькій області - 28.09.2018 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за неотримане речове майно;

2) стягнути з Управління СБ України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 29.09.2018 по день фактичного розрахунку - 27.02.2019 в розмірі 108 746 грн. 88 коп. (сто вісім тисяч сімсот сорок шість грн. 88 коп.).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управлінням Служби безпеки України у Хмельницькій області щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні.

Стягнуто з Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 77 197 (сімдесят сім тисяч сто дев`яносто сім) грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2018 по 27.02.2019 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що вчасно кошти позивачу виплачені не були за відсутності на зазначені цілі фінансування, оскільки розпорядники коштів повинні звертатися до Фінансово - економічного управління СБ України для подальшого коригування кошторисних призначень у бік збільшення. Крім того, вказує, що положення КЗпП України на військовослужбовців не поширюються.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 17.07.1996 по 28.09.2018 проходив військову службу в органах Служби безпеки України. Вказано, що наказом першого заступника голови Служби безпеки України від 22.09.2018 № 1220-ос звільнений з військової служби за підпунктом "а" пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України підпунктом "а" (за станом здоров`я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Служби безпеки України. Наказом начальника Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 28.09.2018 № 169-ос позивача виключено зі списків особового складу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області.

Згідно з довідкою Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 12.12.2018 № 72/К-2/72 про виплачене грошове забезпечення за 29 к.д. вересня 2018 р. ОСОБА_1 , позивачу нарахована одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 181 058,88 грн.

Відповідно до довідки відповідача від 17.09.2018 № 14 про вартість речового майна, що належить до видачі підполковнику ОСОБА_1 , остаточна сума заборгованості по грошовій компенсації за неотримане речове майно складає 24 517,92 грн.

За змістом довідки Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 06.06.2019 № 142 позивач звертався до ФЕУ СБ України щодо збільшення кошторисних призначень для виплати належних ОСОБА_1 одноразових додаткових видів грошового забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в сумі 181 058,88 грн.) та виплат компенсаційного характеру (компенсація вартості речового майна в сумі 24 517,92 грн). При отриманні відповідного фінансування, 30.11.2018 (платіжне доручення № 1503 від 28.11.2018) перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 компенсацію вартості речового майна в сумі 24 517,92 грн та 27.02.2019 (платіжне доручення № 191 від 26.02.2019) - одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в сумі 178 343,00 грн. (з утриманням військового збору в сумі 2715,88 грн).

Відповідно до довідки Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 04.03.2019 № 35 про доходи, грошове забезпечення позивачу нараховано заробітної плати в липні та в серпні 2018 року по 15 744,25 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, позивач звернувся в суд з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем проведено з ОСОБА_1 повний розрахунк при звільненні із затримкою на 152 днів. При цьому, до спірних правовідносин застосовуються норми законодавства загальної дії, у даному випадку КЗпП України, оскільки правовідносини в частині несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні з військової служби, зокрема, в Службі безпеки України не врегульовано нормами спеціального законодавства. А не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Виплата військовослужбовцям, які звільняються зі служби, одноразової грошової допомоги при звільненні передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ, статтею 9 Закону України від 09.04.1992 p. № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (назва в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписи ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ визначають, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам встановлений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства оборони України N 260, 11.06.2008 (чинною на момент виникнення спірних відносин).

Пунктом 38.1 розділу XXXVIII Інструкції також встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 38.4. розділу XXXVIII Інструкції у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Оскільки зазначені нормативно-правові акти, які визначають порядок та умови виплати грошового забезпечення, не містять норм, які б регулювали питання строку розрахунку при звільненні та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, то необхідно виходити з приписів трудового законодавства щодо оплати праці.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів зазначає, що порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством.

Разом з тим, даними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці посадових осіб Служби безпеки України, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби органів внутрішніх справ.

Обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 826/15235/16.

Стосовно стягнення з Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 77 197 грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2018 по 27.02.2019 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100).

Згідно з абз.3 п.3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з абз.1 та абз.3 п.2 Постанови № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 04.03.2019 р., в заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню (липень 2018 року - серпень 2019 року), складала 31 488,50 грн. (липень 2018 р. - 15 744,25 грн. серпень 2018 року -15 744,25 грн.)

Зазначені місяці (липень 2018 року та серпень 2018 року) містять 44 робочих днів, в тому числі липень 2018 року - 22 робочих днів, у серпень 2018 року - 22 робочих днів.

Таким чином, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 715,65 грн. (31 488,50 грн./44 роб.дні).

Оскільки, відповідно до п.8 Порядку №100, що сума середнього заробітку провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а тому суд першої інстанції не правильно застосував при обрахунку суми середнього заробітку всю кількість днів затримки, а саме 152 дня.

Час затримки розрахунку при звільненні з 29.09.2018 року по 27.02.2019 року, включає 104 робочі днів, а саме:

29.09.2018 - 30.09.2018 - 0 роб. днів

01.10.2018 - 31.10.2018 - 22 роб. днів

01.11.2018 - 30.11.2018 - 22 роб. днів

01.12.2018 - 31.12.2018 - 20 роб. днів

01.01.2019 - 31.01.2019 - 21 роб. днів

01.02.2019 - 27.02.2019 -19 роб. днів

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сума середнього заробітку, яку належить присудити позивачу у зв`язку із затримкою розрахунку складає 74 427,60 грн. (715,60 грн. (середньоденний розмір грошового забезпечення) * на 104 (робочі дні)).

За таких обставин, колегія суддів вважає, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного обрахунку суми, яка підлягає стягненню, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та стягнення коштів в частині стягнення з Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 77 197 (сімдесят сім тисяч сто дев`яносто сім) грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2018 по 27.02.2019 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою Стягнути з Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 74 427 (сімдесят чотири тисячі чотириста двадцять сім) грн. 60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2018 по 27.02.2019 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 листопада 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.