Справа № 300/1392/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10142/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року, ухвалене суддею Главач І.А. у м. Івано-Франківську о 11 год. 21 хв. у справі № 300/1392/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв» про визнання рішення щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати незаконною відмову Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді електрозварника з 20.07.1981 року по 01.08.1995 року у приватному акціонерному товаристві «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв» та призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.01.2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.08.1981 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в заготівельно-зварювальний цех у ПАТ «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв» електрозварником 3 розряду. 01.08.1995 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням. Тобто, як зазначив позивач, він з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року працював електрозварником 3 розряду, що дає позивачу право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.08.1956 року (далі - Список № 2).

31.01.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, однак, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2, у зв`язку з тим, що позивач не надав документів, які підтверджують атестацію його робочого місця.

Позивач вважає цю відмову відповідача протиправною та посилається на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Позивач зазначив, що стаж роботи електрозварником 3 розряду за період з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року підтверджений записами у трудовій книжці позивача. З цих підстав позивач вважає, що вимога відповідача про необхідність подання уточнюючих довідок про стаж роботи позивача за цей період є безпідставною та такою, яка не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, позивач додатково зазначає те, що на час введення в дію Порядку про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, тобто 21.08.1992 року, позивач мав стаж роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 - 11 років 1 місяць.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на пенсію. На думку позивача, захист порушеного можливий шляхом визнання відмови відповідача у призначенні пенсії протиправною та зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 і призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді електрозварника з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року у приватному акціонерному товаристві «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв» та призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.01.2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 730 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставин справи. Відповідач також вказує на те, що записи в трудовій книжці позивача не містять даних про характер виконуваної роботи та про зайнятість протягом повного робочого дня, а також про періоди виконуваної роботи для призначення пенсії. Тому, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач зобов`язаний надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу, а також документи, що підтверджують атестацію робочого місця, на якому працював позивач. Відповідач зазначив, що видані приватним акціонерним товариством «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв» довідки від 10.04.2019 № 559 «а» та № 559 про стаж роботи позивача є документами довільної форми, що суперечить вимогам щодо форми довідки про підтвердження наявного трудового стажу, згідно з Додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року № 637.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вважає, що, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, діяло в порядку, спосіб та в межах повноважень відповідного органу Пенсійного фонду, визначених чинних законодавством України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що загальний трудовий стаж позивача становить 36 років і 15 днів, з них в період з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року ОСОБА_1 працював в заготівельно-зварювальному цеху електрозварником 3 розряду на Коломийському заводі комплектних розпридільних пристрої.

31.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Рішенням Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 27.04.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із важкими та шкідливими умовами праці. При цьому, в рішенні відповідач зазначив те, що період роботи позивача з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року не може бути зарахований до стажу роботи із важкими і шкідливими умовами праці, у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та документів, які підтверджують атестацію робочого місця, на якому працював ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах стаж роботи позивача із важкими та шкідливими умовами праці за Списком № 2 підтверджений записами в трудовій книжці та складає 13 років 11 місяців та 13 днів. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про те, що відсутність довідки про підтвердження трудового стажу, не може ставити у залежність призначення пенсії на пільгових умовах особі, якщо ця обставина виникла не з вини особи. Крім того, суд першої інстанції вважає, що особа не може нести відповідальність у вигляді непідтвердження певного періоду її роботи за результатами атестації робочого місця, якщо роботодавець не виконав свій обов`язок щодо проведення атестації робочого місяця.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Тобто, необхідними умовами для призначення пенсії за віком на підставі пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII є: вік (55 років), загальний трудовий стаж (в цьому випадку 26 років і 6 місяців), спеціальний трудовий стаж за Списком № 1 або Списком № 2 діючих на період роботи особи із шкідливими і важкими умовами праці на умовах повного робочого дня, атестація робочих місць.

Апеляційний суд встановив та цього не заперечують сторони, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, позивач досяг віку 55 років, а його загальний трудовий стаж становить 36 років і 15 днів. Отже, вимога пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII щодо віку та загального трудового стажу позивачем дотримана.

Спірні правовідносини у цій справі виникли щодо зарахування позивачу стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за період з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року на посаді електрозварника 3 розряду на Коломийському заводі комплектних розпридільних пристрої, який дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Оцінюючи спірні правовідносини апеляційний суд виходить із такого

Відповідно до пункту 1 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок), цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» і «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, а саме: Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, що діє в період до 01 січня 1992 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, що діє в період з 01 січня 1992 року до 10 березня 1994 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діє в період з 11 березня 1994 року до 31 січня 2003 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, що діє в період з 01 грудня 2003 року.

Апеляційний суд встановив те, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 у період з 18.08.1981 року до 01.04.1988 року працював електрозварником 3 розряду, у період з 01.04.1988 року по 01.08.1995 року електрозварником 3 розряду на автоматичних та напівавтоматичних машинах.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, що діє в період до 01 січня 1992 року, професія електрозварника передбачена у розділі 32 «Загальні професії». При цьому, цей Список не поділяв професію електрозварника залежно від виду електрозварювання, тобто ручного чи автоматичного (напівавтоматичного).

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, що діє в період з 01 січня 1992 року до 10 березня 1994 року, професія електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах передбачена розділом 33 «Загальні професії» 905 «Електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах».

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діє в період з 11 березня 1994 року до 31 січня 2003 року, професія електрозварника передбачена розділом 33 «Загальні професії» 905 «Електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах».

Враховуючи те, що у період з 18.08.1981 року по 01.08.1995 року ОСОБА_2 був електрозварником, в тому числі на автоматичних та напівавтоматичних машинах, то його професія відноситься до Списку № 2 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Частиною 3 статті 13 Закону № 1788-XII визначено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-XII та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - постанова № 637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Відповідно до статті 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 82 Закону № 1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу наведених норм видно, що у разі звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, орган Пенсійного фонду зобов`язаний перевірити, умови визначені статтею 13 Закону № 1788-XII, які необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, орган Пенсійного фонду повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган Пенсійного фонду обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Апеляційний суд встановив те, що в рішенні про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, відповідач серед іншого зазначив те, що позивач не надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Водночас, відповідач не вказав, які записи чи відомості необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах відсутні в трудовій книжці.

Тому, апеляційний суд вважає, що відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах з цієї підстави відповідач діяв необґрунтовано.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Крім цього, відповідач в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 27.04.2018 року вказав на те, що ОСОБА_1 не надав документів, які підтверджують атестацію робочого місця на якому він працював.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, після 21 серпня 1992 року документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці є однією з необхідних умов для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 159/5032/16-а та постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 607/2864/15-а.

Апеляційний суд встановив те, що трудова книжка, яку надав позивач для призначення пенсії, не містить відомостей про проведення атестації його робочого місця з 21 серпня 1992 року. При цьому, позивач не надав інших підтверджуючих документів, які б засвідчили цю обставину.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, апеляційний суд вважає, що стаж роботи позивача із шкідливими та важкими умовами праці за професією електрозварника, яка передбачена Списком № 2, на умовах повного робочого дня, підтверджується за період з 18.08.1981 року до 21.08.1992 року, що становить 11 років і 2 дні. Період роботи позивача за професією електрозварника, яка передбачена Списком № 2 за період з 21.08.1992 року по 01.08.1995 року не підтверджений за результатами атестації робочого місця.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону 1788-XII працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що підтверджений стаж роботи позивача із шкідливими і важкими умовами праці становить 11 років і 2 дні, то позивач, на думку апеляційного суду, не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII у віці 55 років.

Натомість, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково, а саме, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді електрозварника з 18.08.1981 року до 21.08.1992 року у приватному акціонерному товаристві «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв».

Суд першої інстанції при вирішенні спору, на думку апеляційного суду, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведених обставин судові витрати позивача, а саме судовий збір за подання позовної заяви, сплачений на підставі квитанції № 54 від 25.06.2019 року в сумі 768,40 грн. необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оскільки позивач заявив одну вимогу немайнового характеру, яка складається з декількох похідних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року в справі № 300/1392/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв» про визнання рішення щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді електрозварника з 18.08.1981 року до 21.08.1992 року у приватному акціонерному товаристві «Коломийський завод комплектних розпридільних пристроїв».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесять вісім) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 20.11.2019 року