Справа № 260/802/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9799/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Ільтьо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Мукачівської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Гебеш С.А. об 11 год. 57 хв. у м. Ужгороді, повний текст судового рішення складено 16 серпня 2019 року) у справі № 260/802/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення 57 сесії Мукачівської міської ради 7-го скликання № 1399 від 23.05.2019, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, що знаходиться на території міста Мукачево, в межах вулиці Дулова Василя ;

зобов`язати Мукачівську міську раду повторно розглянути на черговій сесії Мукачівської міської ради клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 08.05.2019 ОСОБА_1 , звернувся до Мукачівського міського голови Балога В.В. з клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, що знаходиться в межах міста Мукачево, поряд (суміжна) із земельною ділянкою з кадастровими № :01:019:0151. Вказана земельна ділянка є вільною, право користування, право власності та/або інші речові права згідно інформації з Державного земельного кадастру за жодною фізичною або юридичною особою не зареєстровано. 23 травня 2019 року рішенням Мукачівської міської ради № 1399, пунктом 5, відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без зазначення жодної причини для такої відмови визначеної ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Крім цього, позивач зазначив, що на його запит також наданий протокол № 51 засідання постійної депутатської комісії з питань комунальної власності та земельних відносин від 20.05.2019, 21.05.2019, 22.05.2019 , де питання 3 порядку денного обговорювалося можливість передачі йому за клопотанням земельної ділянки.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення 57 сесії Мукачівської міської ради (площа Духновича, буд. 2, м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область,89600, код ЄДРПОУ - 38625180) 7-го скликання № 1399 від 23.05.2019, в частині відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, що знаходиться на території міста Мукачево, в межах вулиці Дулова Василя. Зобов`язано Мукачівську міську раду (площа Духновича, буд. 2,м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область, 89600, код ЄДРПОУ - 38625180) повторно розглянути на черговій сесії Мукачівської міської ради клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га. з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що наведені відповідачем підстави відмови у рішенні від 23.05.2019 Мукачівської міської ради № 1399, пунктом 5 «про передачу земельних ділянок у приватну власність» не передбачені ст. 118 ЗК України, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Крім цього суд першої інстанції зазначив, що з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Мукачівську міську раду повторно розглянути на черговій сесії Мукачівської міської ради клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га з врахуванням правової позиції суду викладеної у мотивувальній частині рішення суду.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що підставою для відмови позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою є невідповідність місця розташування об`єкта містобудівної документації, а саме детальному плануванню генплану кварталів житлової забудови «Дулова та «Північний» (урочище «Баняски») у місті Мукачево.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 08.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міського голови Балога В.В. з клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, що знаходиться в межах міста Мукачево, поряд (суміжна) із земельною ділянкою з кадастровими № :01:019:0151. Бажана позивачем земельна ділянка є вільною, право користування, право власності та/або інші речові права згідно інформації з Державного земельного кадастру за жодною фізичною або юридичною особою не зареєстровано (а.с.10-13).

23.05.2019 рішенням Мукачівської міської ради № 1399, пунктом 5, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без зазначення жодної причини для такої відмови (а.с.14).

На запит позивача також наданий протокол № 51 засідання постійної депутатської комісії з питань комунальної власності та земельних відносин від 20.05.2019, 21.05.2019, 22.05.2019, де питання 3 порядку денного обговорювалося можливість передачі позивачу за клопотанням земельної ділянки(а.с.15-17).

Позивач вважаючи таке рішення відповідача протиправним звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон України - № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закон України № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, відповідно до закону, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Зк України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених вище норм слідує, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень, відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм земельного законодавства, викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 805/2281/17-а, від 12.09.2019 у справі № 320/5699/15-а (2а/320/5/16).

Разом з цим як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що в рішенні 57 сесії Мукачівської міської ради 7 - го скликання № 1399 від 23.05.2019, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, що знаходиться на території міста Мукачево, в межах вулиці Дулова Василя не зазначено взагалі будь - якої підстави для відмови визначеної в ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відтак суд вважає, що в даному випадку вимоги Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідачем дотримано не було, оскільки останнім не було прийнято рішення чи надано вмотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, що в свою чергу вказує на правильний висновок суд першої інстанції про визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення 57 сесії Мукачівської міської ради 7-го скликання № 1399 від 23.05.2019.

Щодо доводів апелянта про те, що підставою для відмови позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою є невідповідність місця розташування об`єкта містобудівної документації, а саме детальному плануванню генплану кварталів житлової забудови «Дулова та «Північний» (урочище «Баняски») у місті Мукачево, то колегія суддів вважає такі необгрунтованими та такими, що не відображенні в оскаржуваному рішенні, як цього вимагає законодавець.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що в разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 № 1640/2594/18.

А тому, з врахуванням дискреційних повноважень відповідача, з метою захисту прав позивача, також, правильним є висновку суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути на черговій сесії Мукачівської міської ради клопотання ОСОБА_1 (про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га. з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року у справі № 260/802/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19 листопада 2019 року