Справа № 440/3967/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19 листопада 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/3967/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №3 від 25 березня 2019 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 1436,72 грн та нараховано пеню у сумі 3434,03 грн за несвоєчасну сплату єдиного внеску;

- визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області №Ф-477-51/4848 від 22 травня 2019 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано до сплати недоїмку в сумі 15127,25 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частин другої та п`ятої статті 160, частин шостої та сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачеві спосіб усунення недоліків шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- належним чином засвідчених копій паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача та копій цих документів відповідно до кількості учасників справи;

- позовної заяви із зазначенням правильних реквізитів оспорюваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22 травня 2019 року та копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; або оригіналу чи належним чином засвідченої копії оспорюваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-477-51/4848 від 22 травня 2019 року, а у разі її відсутності у позивача - клопотання про витребування такої вимоги;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску або доказів на підтвердження дотримання строків звернення до суду з позовом.

Усуваючи недоліки позовної заяви, позивач надав до суду позовну заяву із зазначенням правильних реквізитів оспорюваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24977-51/4848 від 22 травня 2019 року та копію такої позовної заяви для відповідача, а також два примірники належним чином засвідчених копій паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1604-4098 від 06 серпня 2018 року.

Таким чином, позивачем усунуто невідповідність позовної заяви вимогам частин другої та п`ятої статті 160 та частини сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також на виконання вимог ухвали від 23 жовтня 2019 року позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 14 листопада 2019 року.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач дізнався про винесення відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24977-51/4848 від 22 травня 2019 року лише 10 жовтня 2019 року, тобто у день, коли консьєрж ОСОБА_2 , яка працює у під`їзді його будинку за адресою: АДРЕСА_1 та яка 24 липня 2019 року замість нього отримала поштове відправлення №780, віддала його позивачу. Оскаржувана вимога позивачу особисто не вручалася, так як у період з червня по жовтень 2019 року позивач перебував у м. Донецьк. Точних дат повідомити позивач не може, оскільки відмітка в документах про виїзд не ставилася.

До заяви про поновлення строку звернення до суду позивач додав пояснення консьєржа ОСОБА_2 .

Вирішуючи заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Таким чином, строк оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в судовому порядку становить десять календарних днів з дня надходження вимоги (в тому числі узгодженої) про сплату недоїмки.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Таким чином, строк оскарження рішення про нарахування пені та застосування штрафів з єдиного внеску в судовому порядку становить десять календарних днів з дня надходження рішення про нарахування пені та застосування штрафів або рішення за результатами розгляду скарги, поданої на таке рішення.

Згідно з відповідною відміткою на штампі вхідної кореспонденції суду позовна заява про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені №3 від 25 березня 2019 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24977-51/4848 від 22 травня 2019 року подана до суду 18 жовтня 2019 року.

Отже, позивачем пропущено десятиденні строки звернення до адміністративного суду із цими позовними вимогами.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."

Доводи позивача стосовно отримання оскаржуваної вимоги не ним особисто та його необізнаності щодо винесення вказаної вимоги внаслідок перебування у цей час в м. Донецьк суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його від`їзду до м. Донецьк та перебування там у період з червня по жовтень 2019 року та, як наслідку, неможливості особистого отримання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24977-51/4848 від 22 травня 2019 року. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 , яка надала письмові пояснення від 13 листопада 2019 року, дійсно працює консьєржем у під`їзді будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та що саме вона отримала 24 липня 2019 року поштове відправлення №780 замість позивача (відсутні підтвердження, що саме її підпис значиться під розпискою в отриманні зазначеного поштового відправлення). Також надані позивачем документи не підтверджують, що поштовим відправленням №780 надсилалася саме вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24977-51/4848 від 22 травня 2019 року.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання вказаних причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення позивачу строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області №Ф-24977-51/4848 від 22 травня 2019 року, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано до сплати недоїмку з єдиного внеску в сумі 15127,25 грн.

Щодо строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені №3 від 25 березня 2019 року, то суд зазначає, що позивач ані у позовній заяві, ані у заяві про поновлення строку звернення до суду від 14 листопада 2019 року не вказує на дотримання ним строку звернення до суду, встановленого статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та не наводить жодних причин пропуску такого строку звернення із цією позовною вимогою, а також не надає будь-яких доказів на підтвердження дотримання строку чи поважності причин пропуску цього строку.

За таких обставин підстави для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду з вищевказаними позовними вимогами відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Вказані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 14 листопада 2019 року підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнати неповажними.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення та вимоги повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.І. Слободянюк