Справа № 540/1628/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1628/19
11 год. 10 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Мельниченко В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Черниш Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлень - рішень від 13.02.2017 ,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним, протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000491405 від 13.02.2017 року, яким до ОСОБА_2 застосовано суму штрафних санкцій за порушення у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 10000 грн.;

- визнати незаконними, протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000481405 від 13.02.2017 року про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сумі 85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкові повідомлення-рішення були прийняті за наслідками фактичної перевірки об`єкту торгівлі ФОП ОСОБА_2 , але ОСОБА_2 не був присутнім під час проведення перевірки, з наказом про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки його ніхто не знайомив. В наказі про проведення перевірки та в направленні на проведення перевірки відсутній підпис позивача. Під час проведення перевірки посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області складено акт фактичної перевірки №039/21/22/РРО/ від 06.02.2016, підписаний зі сторони ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка не є представником позивача, не здійснювала розрахункові операції з продажу алкогольними напоями та не здійснює такий вид діяльності, як роздрібна торгівля алкогольними напоями. Датою реєстрації акту фактичної перевірки в органах ДФС зазначено 06.02.2016 , тоді як в акті дата направлення на перевірку зазначено 07.02.2017 рік і датою початком проведення перевірки зазначено 07.02.2017. В акті перевірки номер ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями зазначено №6-21-21-64-20663, термін дії якої з 28.12.2016 до 28.12.2017. Враховуючи що в акті фактичної перевірки зазначене правопорушення, що мало місце 05.12.2016, то і номер ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями повинен зазначатися той, який діяв на час вчинення вказаного в акті порушення. Про те, що 07.02.2017 працівниками головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіки Крим та м.Севастополі проводилась перевірка, за результатами якої складено акт фактичної перевірки за реєстраційним номером №039/21/22/РРО/ від 06.02.2016 позивачу стало відомо лише 25.07.2019. На час проведення перевірки, ОСОБА_2 був відсутній, що підтверджується відсутністю його підпису та пояснень в акті фактичної перевірки, а також те, що перевірка проводилась в присутності іншого наймача магазину - ОСОБА_3 , яка не має ніякого відношення до здійснення торгівлі спиртними напоями позивачем. Позивач вважає, що відповідачем було порушено вимоги Податкового кодексу України щодо порядку проведення перевірки, акт фактичної перевірки №039/21/22/РРО/ від 06.02.2016 не відповідає вимогам щодо форми і зміст, то має бути визнаний судом недопустимим доказом на підставі ст. 74 КАСУ. Оскільки акт фактичної перевірки №039/21/22/РРО/ від 06.02.2016 є підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішення №000491405, №000481405 від 13.02.2017, то і вони є протиправними, незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 08.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), в подальшому ухвалою від 02.10.2019 суд перейшов до розгляду справи в загальному позовному провадженні.

29.08.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. У відзиві зазначено, що 07 лютого 2017 року ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 , який здійснював торгівлю в магазині за адресою АДРЕСА_1 , в ході якої було встановлено наступні порушення: п.11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", реалізація товарів із порушенням режиму попереднього програмування товарів; порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв". Відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок, перевірка була проведена в присутності ОСОБА_3 , яка назвалась представником позивача та якій перевіряючими було пред`явлено службові посвідчення, направлення від 07.02.2017 за №115, №116 та вручено копію наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 01.02.2017 №67, що підтверджується особистими підписами вищезазначеної особи. Відповідно до акта перевірки від 07.02.2017 за №039/21/22/РРО/ встановлено порушення вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", а саме: здійснювався роздрібний продаж двох пляшок шампанського "Советское" 0,75 л. вартістю 50 грн. за пляшку 05.12.2016 о 10:28 годині, чек продажу №0002, при тому, що мінімальна роздрібна ціна вказаного алкогольного напою, згідно вищезазначеної Постанови, не повинна бути меншою ніж 69,90 грн., за пляшку. Факт реалізації також підтверджено витягом з бази даних АІС "Податковий блок". Розрахунок мінімальної роздрібної ціни на такий алкогольний напій, як шампанське "Советсткое" здійснюється наступним чином: мінімальна ціна за 1 літр 100% спирту (відповідно коду виробів згідно УКТЗЕД, у даному випадку код 2204 10) помножена на відсоток вмісту спирту в даному алкогольному напої (шампанське "Советское" 0,75 л, вміст спирту 10,5-12,5 %) та помножена на об`єм пляшки буде дорівнювати мінімальній сумі, яка повинна бути встановлена за даний товар. Відповідно до абзацу 14 ст. 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, серед іншого у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Також в акті (довідці) фактичної перевірки від 07.02.2017 №039/21/2/РРО/ зазначено, що ОСОБА_3 була ознайомлена з актом перевірки та отримала один примірник, про що свідчить її підпис. Позивачу було направлено запрошення до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 13.02.2017 за №67/ФОП/21-22-14-05-14. В акті перевірки датою реєстрації даного акта зазначено 06.02.2016, проте це є опискою. Стосовно другого порушення, а саме реалізації товарів із порушенням режиму попереднього програмування товарів, за що був застосований штраф у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85 гривень , відповідач вказує, що Х-звітом на суму 287 грн. 25 коп. підтверджується продаж товарів з порушенням режиму попереднього програмування.

В підготовчому судовому засіданні 23.10.2019 за письмовою згодою представників сторін суд закрив підготовче засідання та розпочав розгляд справи по суті.

В судовому засіданні була оголошена перерва до 06.11.2019.

06.11.10 в судове засідання прибули представник позивача, який просить задовольнити позов, та представник відповідача, який заперечує проти позову, просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи представників сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, в 2017 році здійснював торгівлю алкогольними напоями в магазині за адресою АДРЕСА_1 , ринок "Жилпоселище" .

07 лютого 2017 року з 15 год. 45 хвил. до 17 год. 45 хвил. головними державними ревізорами-інспекторами ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Аркаєвим К. О . , Вершиною А.О., було проведено фактичну перевірку на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 01.02.2017 №67, направлень на проведення фактичної перевірки від 07.02.2017 №115, №116 щодо дотримання ФОП ОСОБА_2 норм законодавства , зокрема, Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України №481/19-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в магазині за адресою м. Херсон, вул. Комкова, 77 А , ринок "Жилпоселище" .

В ході перевірки представниками податкового органу було встановлено наступні порушення: п.11 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", реалізація товарів із порушенням режиму попереднього програмування товарів; Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

Порушення зафіксовані актом перевірки, який складений за участю представника позивача ОСОБА_3 . Копію акта перевірки отримала ОСОБА_3 , про що в акті є її підпис. Зареєстрований акт перевірки в органі ДФС 06.02.2016.

Позивача було запрошено до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (лист від 13.02.2017 року за №67/ФОП/21 -22-14-05-14) для складання протоколу про адміністративне правопорушення , лист передано ОСОБА_6 17.02.2017 для вручення позивачу.

На підставі вищевказаного акту були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення: №000491405 від 13.02.2017 , яким до ОСОБА_2 застосовано суму штрафних санкцій за порушення у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 10000 грн.; №000481405 від 13.02.2017 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сумі 85 грн.

Податкові повідомлення-рішення отримано ОСОБА_6 для передачі ФОП ОСОБА_2 17.02.2017.

З наданих представником позивача документів (повідомлення про прийняття працівника на роботу від 06.09.2016) вбачається, що ОСОБА_6 працювала у позивача з 06.09.2016.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового Кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Позивач скористався своїм правом на судове оскарження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

В силу приписів абз. 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно із п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПКУ фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків.

В ст.ст. 80.2, 80.7, 81.1 Податкового кодексу України, зазначено, що фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок. Перевірка була проведена в присутності ОСОБА_3 , яка власним підписом в направленнях та акті перевірки підтвердила, що є представником позивача. ОСОБА_3 перевіряючими було пред`явлено службові посвідчення, направлення від 07.02.2017 за №115, №116 та вручено копію наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 01.02.2017 №67, що підтверджується особистими підписами вищезазначеної особи.

Доводи представника позивача, про те, що позивач не уповноважував дану особу представляти його інтереси у стосунках з органами ДФС, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 добровільно представилась перевіряючим особам, як представник ФОП ОСОБА_2 , підписала як направлення також як представник позивача. Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила, що здійснює торгівлю в одному магазині з позивачем, але продає продукти харчування (непідакцизні товари).

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 була присутня весь час перевірки, надавала ревізорам-інспекторам необхідні документи позивача, надала доступ до РРО позивача, про що свідчить зняття Х-звіту денного 07.02.2017 о 15 год. 48 хвил., також порахувала готівкові кошти на місці проведення розрахунків. ОСОБА_3 підписала акт перевірки як представник позивача без будь-яких зауважень, в акті власноручно написала: "По состоянию на сегодняшний день все цены приведены в соответствии с индикативными". Також власноручно завірила напис про отримання копії акту перевірки. Доказів того, що в магазині була присутня інша особа - продавець позивача, суду не надано. Крім того, відсутні пояснення того, чому цей інший продавець не повідомив ревізорам про те, що саме він є працівником позивача, а не ОСОБА_3 .

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 , яка повідомила, що закінчила торгівлю рано, але проходячи біля магазину днем зайшла , оскільки побачила поряд із продавцем двох невідомих осіб, які в подальшому виявились ревізорами-інспекторами ДФС. ОСОБА_3 не заперечує того факту, що надала ревізорам документи позивача, КОРО, підписала направлення та акт перевірки, але посилається на те, що не зрозуміла, що підписує документи як представник позивача, а пояснення в акті перевірки писала під диктування ревізорів, які впевнили її , що ніяких негативних наслідків ця перевірки не потягне.

Суд вважає, що ОСОБА_3 в силу свого віку, життєвого досвіду та досвіду підприємницької діяльності, повинна була розуміти, що документи, які були їй пред`явлені, стосуються діяльності ФОП ОСОБА_2 , тому якщо вона прийняла участь в такій перевірці, то очевидно вона вважала себе представником позивача на той час.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_3 на час перевірки та на час судового розгляду перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 1985 року, про що свідчить копія паспорту ОСОБА_2 , копія паспорту ОСОБА_3 , хоч свідок ОСОБА_3 і пояснила, що не проживає разом із ОСОБА_2 , але шлюб не розірваний офіційно. Суд враховує всі ці обставини, що викликає сумнів у безсторонності показань ОСОБА_3 як свідка, не зважаючи навіть на приведення її до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Судом було запропоновано представнику позивача викликати в якості свідка особу, яка за твердженнями представника проводила розрахункові операції у відділі позивача 07.02.2017 та була присутня при перевірці, на що представник позивача пояснив, що не має можливості її знайти.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що у зв`язку з тим, що з моменту перевірки пройшло 2,5 роки, він не дуже пам`ятає всі обставини цієї перевірки. Повідомив суду, що присутність безпосередньо приватного підприємця при перевірці не є обов`язковою, достатньо присутності продавця або іншого представника, дані про якого заносяться до акту. Також свідок підтвердив, що з реєстратора розрахункових операцій ФОП ОСОБА_2 до органу ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку передаються електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій, ці відомості періодично моніторяться фахівцями фіскальної служби, і у випадку виявлення ознак порушень, це є підставою для проведення фактичної перевірки. Перевірка позивача була проведена через те, що за даними інформаційної бази "Податковий блок" було виявлено підозріла операції з реалізації алкогольного напою за ціною, нижче мінімальної, тому для перевірки наявності або відсутності порушення, ревізори-інспектор провели фактичну перевірку в об`єкті торгівлі позивача.

На підставі доказів , які суд дослідив при розгляді справи, суд дійшов висновку , що мав місце факт допуску службових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, тому допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні податкової перевірки.

Виходячи з цього слід зазначити, що представники ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі дотримались норм чинного законодавства щодо порядку проведення фактичної перевірки.

Відповідно до акта перевірки від 07.02.2017 за №039/21/22/РРО/ встановлено порушення вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" , а саме: здійснювався роздрібний продаж шампанського "Советское" 0,75 л. вартістю 50 грн. за пляшку 05.12.2016 о 10:28 годині, чек продажу №0002, при тому, що мінімальна роздрібна ціна вказаного алкогольного напою, згідно вищезазначеної Постанови, не повинна бути меншою ніж 69,90 грн., за пляшку. Було реалізовано дві пляшки даного алкогольного напою. Зазначене також підтверджується витягом з бази даних АІС "Податковий блок".

Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481 (далі- Закон №481), надається визначення основних понять і термінів, відповідно до яких: - мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100 відсоткового спирту обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (з урахуванням постанови КМУ № 828 від 09.11.2016) встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком до даної постанови. Відповідно до вказаної постанови розмір мінімальної роздрібної ціни на вина у скляній тарі місткістю 0,7 та 0,75 л код УКТЗЕД 2204 10 становить 69 грн. 90 коп. Позивач не заперечує той факт, що було реалізоване шампанське за ціною 50 грн., що є нижчою за мінімальну роздрібну ціну.

У відповідності до ст. 17 Закону №481, за порушення положень Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 14 ст. 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, серед іншого у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Твердження представника позивача в судовому засіданні про те, що з витягу з бази даних АІС "Податковий блок" не вбачається місткість пляшки Шампанського саме 0,75 л, суд вважає необгрунтованими, оскільки спростовуються відомостями акту перевірки. В розділі 2.2.13 акту перевірки вказано, що "05.12.16 о 10 год. 22 хвил. реалізоване шампанське "Советское" 2 пляшки за ціною 50 грн. за пляшку на загальну суму 100 грн. при мінімальній роздрібній ціні на такий алкогольний напій 69 грн. 90 коп. Зазначений факт встановлено згідно базі ГУ ДФС "Податковий блок" та згідно КОРО та контрольної стрічки за 05.12.16, наданих при перевірці".

Контрольну стрічку за 05.12.2016 позивач суду не надав, хоч термін її зберігання 3 роки ще не минув. Також не надав будь-яких інших доказів того, що реалізовувалось не шампанське "Советсткое" або інше шампанське іншої місткості пляшки, наприклад, накладної постачальника алкогольного напою.

Тому висновок відповідача щодо продажу алкогольного напою за ціною, нижче від мінімальної роздрібної не спростований при судовому розгляді справи , є обґрунтованим та таким, що зроблений на підставі фактичних обставин перевірки.

Судом враховано, що Закон № 481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою за цінами нижче мінімальних, сам позивач або його продавець, а визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої абз. 14 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, є факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. У відповідача були всі правові підстави для притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання, тому застосування відповідальності за вчинене порушення спірним рішенням відповідача є правомірним, а тому відсутні підстави для його скасування.

Стосовно реалізації товарів із порушенням режиму попереднього програмування товарів, то статтею 3 Закону України від 06.07.95 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон про РРО) встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; проводити розрахункові операції через РРО з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості

Частина 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року №13, встановлено обов`язкові реквізити касового чеку. Зокрема, касовий чек повинен містити наступну інформацію: - якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); - вартість одиниці виміру товару (послуги); - назва товару (послуги).

Водночас у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п. 3 розділу І зазначеного Положення).

Згідно п.6 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у разі проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85 гривень (17 грн. х 5=85).

Перевіркою було встановлено факт проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування, а саме реалізація шампанського без вказівки його найменування "Советское", що дозволяло би його ідентифікувати.

Суд розглянув доводи представника позивача щодо дати реєстрації акту фактичної перевірки в органі ДФС "06.02.2016" та пояснення представника відповідача про те, що це є опискою, та прийшов до висновку, що всі інші документи по справі (наказ про перевірку, направлення, дата проведення перевірки в акті) свідчать про проведення перевірки 07.02.2017, тому помилка в даті реєстрації акту в ГУ ДФС у Херсонській області не є беззаперечною підставою визнання такого акту незаконним доказом по справі, оскільки не спростовує викладені в акті фактичної перевірки обставини порушень.

Щодо вказівки в акті перевірки номеру ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №6-21-21-64-20663, термін дії якої з 28.12.2016 до 28.12.2017року, то суд не вважає це порушенням, оскільки ревізори-інспектори відображають саме діючу на день перевірки ліцензію, яка повинна бути в об`єкті торгівлі, а не попередню із закінченим строком дії. Крім того, сторони не заперечують тієї обставини, що станом на 05.12.2016 та станом на день перевірки у позивача була ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Відсутність позивача в магазині під час перевірки не перешкоджає її проведенню, оскільки магазин працював, і в ньому повині дотримуватись вимог торгівлі. Суб`єкт господарювання, якому належить даний об`єкт торгівлі, повинен контролювати дотримання його працівниками правил торгівельної діяльності та інших нормативних актів в об`єкті торгівлі приватного підприємця. У випадку відсутності приватного підприємця, якщо об`єкт торгівлі працює, посадові особи фіскальної служби мають право на проведення фактичної перевірки, при цьому направлення на перевірку пред`являється особі, яка фактично проводить розрахункову операцію, або представнику підприємця.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі, з урахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не відшкодовуються позивачу.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 листопада 2019 р.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 111030000