Справа № 280/4366/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/4366/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засіданні Сколишеві О.О.,

за участі представника позивача Седлярова В.С.,

представника відповідача Зарембо І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі №280/4366/19 (головуючий в суді І-ї інстанції Сіпака А.В.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.09.2019 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просив визнати протиправними дії відповідача, направлені на проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідно до умов постанови НКРЕКП від 06.09.2019 року «Про проведення позапланової виїзної перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії», визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 06.09.2019 року «Про проведення позапланової виїзної перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії».

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник, з урахування уточнень, просив заборонити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проведення позапланової виїзної перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії відповідно до рішення від 06.09.2019 року «Про проведення позапланової виїзної перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії», яке було прийняте на засіданні НКРЕКП, що відбулося 06.09.2019 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржувана постанова не містиь ані підстав для проведення перевірки, ані предмету позапланового заходу, що підтверджується проектом постанови, розміщенним на офіційному сайті НКРЕКП. Крім того, позивач вважає, що допуск відповідача як і не допуск до проведення позапланового заходу призведе до настання невідворотних для ПАТ «Запоріжжяобленерго» наслідків у вигляді неможливості посилатися на незаконність постанови НКРЕКП про проведення позапланового заходу або у вигляді оскарження рішення відповідача про застосування фінансових санкцій за недопуск до проведення позапланової перевірки. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення позапланового заходу контролю, призведе до ускладнення та унеможливить ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, проведення позапланової перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії відповідно до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнятого на засіданні, що відбулося 06.09.2019 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем до заяви про забезпечення позову не надано доказів, якіб підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Висновки щодо дійсного порушення прав та інтересів позивача може бути встановлено виключно під час розгляду справи по суті. Крім того, апелянт зазначив, що проведення перевірок дотримання позивачем ліцензійних умов є обов`язком та виключною компетенцією НРКЕКП. Досліджуючи дискреційні повноваження державного органу, суд фактично виніс рішення про забезпечення позову, яке не відповідає вимогам КАС України щодо дотримання процесуальної форми, тому така ухвала суду є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представнии позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті. Крім того, вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації суб`єктом владних повноважень його функцій після розгляду спору по суті. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти дії на реалізацію вищезазначених постанов, не скасовує чинність останніх та не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів не вбачає у даному випадку наявних очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення (постанови) НКРЕКП від 06.09.2019 року «Про проведення позапланової виїзної перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії», а встановлення протиправності оскаржуваного позивачем рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Встановлення протиправності чи обгрунтованості оскаржуваної постанови відповідача, що є предметом позову, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.

Згідно тексту заяви про забезпечення позову, позивач ставить питання про заборону Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, проведення позапланової виїзної перевірки дотримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії відповідно до рішення від 06.09.2019 року. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення позапланового заходу контролю, призведе до ускладнення та унеможливить ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача.

Колегія суддів вважає такі посилання позивача обгрунтованими, логічними та такими, що надає можливість уникнути сторонам у разі задоволення адміністративного позову зусиль та витрат при відновленні прав позивача, у разі задоволення його позову. При цьому, заборона проведення позапланової виїзної перевірки до вирішення спору по суті, не завдає будь-якої шкоди відповідачу.

Посилання апелянта на те, що позивач не обґрунтував та не надав доказів, у зв`язку з чим виникла необхідність забезпечення позову у вказаний вище спосіб, та суд першої інстанції не мотивував в цій частині ухвалу, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки наявність оскаржуваної постанови про проведення позапланової виїзної перевірки (яка до речі не містить строку проведення перевірки), свідчить про можливість виконання такої постанови відповідачем в будь-який час, в тому числі і під час розгляду адміністративного позову в суді.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно частини 4 статті 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відтак метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що проведення позапланової перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення, є нівелюванням права позивача на незгоду з прийнятим рішенням та можливістю його оскаржити в судовому порядку, з чим погоджується колегія суддів.

Слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Крім того, вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації суб`єктом владних повноважень його функцій після розгляду спору по суті, оскільки, як зазначалось вище, постанова НКРЕКП від 06.09.2019 року не містить визначення періоду та строку її проведення.

Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти дії на реалізацію вищезазначеної постанови, не скасовує чинність останньої та не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі.

Заборона вчинення дій є тимчасовим заходом, не вирішує спір по суті та не є втручанням у діяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки можливість вжиття такого заходу прямо передбачена процесуальним законодавством.

Посилання апелянта на ту обставину, що ухвала суду про забезпечення позову є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та не відповідає вимогам КАС України, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки оскаржувана постанова НКРЕКП не входить до передбаченого частиною 3 статті 151 КАС України переліку рішень, дія яких не може бути зупинена.

Дослідивши наведені у заяві позивача аргументи, оцінивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, наявності фактичних обставин (нескасованого та невиконаного рішення проведення позапланового заходу контролю,) з якими позивач пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову, вважає обраний позивачем захід забезпечення позову співмірним із заявленими позовними вимогами, та таким, що відповідає предмету позову.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 308, 312, 315, 316, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі №280/4366/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі №280/4366/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя Н.І. Малиш

суддя С.Ю. Чумак