Справа № 640/14876/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2019 року №640/14876/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ "Євробанк"

до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ "Євробанк" звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві починаючи з 31.07.2019 року щодо не закінчення виконавчого провадження (ВП 59685791) у відповідності до положень п.4 ч. 1 ст. 39 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб",

- зобов`язати Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести рішення щодо закінчення виконавчого провадження №59685791 у межах підстав передбачених п.4 ч. 1 ст. 39 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою від 31.07.2019 відкрито виконавче провадження №59685791 з примусового виконання постанови про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження у розмірі 200, 00 грн., разом з тим, 16.08.2016 правлінням Національного банку України прийнято рішення №215-рш «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» та 16.08.2016 року наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №330 запроваджено процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» та призначено уповноважену особу Фонду з делегованими повноваженнями ліквідатора. Так, на переконання позивача виконавче провадження №59685791 підлягає закінченню у зв`язку з прийняттям НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банка боржника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.

Позивач надав суду додаткові пояснення по суті позову в яких зазначив, що боржником у виконавчому провадженні №59685791 є не безпосередньо уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як службова або фізична особа, а ПАТ «КБ «ЄВРОБАНК», як юридична особа.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 31.07.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Шереметом Олександром Вікторовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59685791.

Підставою для прийняття постанови від 31.07.2019 про відкриття виконавчого провадження №59685791, слугувала постанова Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 31.07.2019 №55441910 про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 200, 00 грн.

Як зазначено у вказаній постанові, боржником за виконавчим провадженням №59685791 є Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ "КБ "Євробанк" Кононець Вадим Валерійович, стягувачем є: Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Позивач, з тих підстав, що спірна постанова прийнята після відкликання банківської ліцензії у банку, не погоджуючись з діями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та не закінчення виконавчого провадження №59685791, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною 1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частинами 3 та 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначені вимоги до виконавчого документу, в якому зазначає, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Боржником у виконавчому провадження №59685791, з виконання постанови від 31.07.2019 року №55441910 про стягнення виконавчого збору є: Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ КБ "Євробанк" Кононець Вадим Валерійович, тобто посадова особа ФГВФО (фізична особа), яка покликана здійснювати процедуру управління з ліквідації юридичної особи - АТ КБ "Євробанк".

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Таким чином, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду щодо саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з підстав п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" під банком розуміється юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноваженою особою Фонду є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Виходячи з положень профільного законодавства, "уповноважена особа" в певних випадках діє по суті від імені держави (Фонду), в інших випадках, що стосується діяльності банку під час ліквідації, як посадова особа банку, його представник.

Отже, суд дійшов висновку, що "банк" та "уповноважена особа Фонду" є різними суб`єктами правовідносин в системі гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на що ототожнення вказаних понять не допускається, а вказані особи не можуть ототожнюватись в межах виконавчого провадження як уособлення однієї особи, як одна особа.

Аналогічна правова позиція була викладена Шостим апеляційним адміністративним судом в постанові від 12.11.2019, яка була винесена за результатами перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративній справі №640/14875/19 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ "Євробанк" до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, предметом розгляду якої було виконавче провадження №5968581, яке в свою чергу було відкрито на підставі постанови Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 31.07.2019 року №55441910 про стягнення виконавчого збору.

Так, суд звертає увагу, що виконавче провадження №59685791, яке є предметом розгляду в даній справі також відкрито на підставі постанови від 31.07.2019, винесеної державним виконавцем в межах того ж самого виконавчого провадження №55441910.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/14875/19 та Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019, яка прийнята за результатами перегляду вказаного рішення встановлено, що в межах виконавчого провадження №55441910 боржником є саме Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ КБ "Євробанк", а не банк (юридична особа).

При цьому, суд звертає увагу на те, що банк є юридичною особою, а уповноважена особа Фонду є особою, яка покликана здійснювати дії з виведення юридичної особи - банку з ринку.

Отже, враховуючи те, що як в межах виконавчого провадження №55441910 так і в межах виконавчого провадження №59685791 боржником є саме Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ КБ "Євробанк", а не банк (юридична особа), тому норми п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" не розповсюджуються на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, натомість вказані норми п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону, підлягають застосуванню виключно у тому випадку, коли боржником за виконавчими провадженнями є саме банк, тобто юридична особа, у якого рішенням Національного банку України відкликано банківську ліцензію.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, дії Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження №59685791 про відкриття виконавчого провадження про стягнення витрат виконавчого провадження є правомірними і підстав для закінчення такого виконавчого провадження не має.

Інших доводів позивача щодо протиправності дій відповідача з відкриття виконавчого провадження №59685791 позовна заява не містить.

Таким чином, спірна постанова прийнята відповідачем з дотриманням вимог Закону №1404-VIII та за наявності підстав для її прийняття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, починаючи з 31.07.2019 року щодо не закінчення виконавчого провадження №59685791 у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та зобов`язання відповідача винести рішення щодо закінчення виконавчого провадження №59685791 у межах підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не підлягають задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши зазначені обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 248, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ "Євробанк" (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 35, ) - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя Вєкуа Н.Г.