Справа № 420/2970/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2019 року

Київ

справа №420/2970/19

адміністративне провадження №К/9901/31704/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її адвокатом Найєм Масі - Мустафа на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року у справі №420/2970/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби від 18.04.2019 №155-19. Зазначеним рішенням скасовано рішення Держкомнацрелігії України від 31.10.2011 №584-11 про визнання громадянки Афганістану ОСОБА_1 біженцем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України від 18.04.2019 № 155-19 про скасувати рішення Держкомнацрелігій України від 31.10.2011 № 584-11 про визнання громадянки Афганістану ОСОБА_1 біженцем.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки суд першої інстанції не залучив до участі у справі належного відповідача, а Кодекс адміністративного судочинства України не надає апеляційній інстанції процесуальних повноважень здійснювати на стадії апеляційного розгляду справи заміну неналежного відповідача чи залучати другого відповідача, а також повертати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, отже результатом розгляду цієї справи повинна бути відмова у задоволенні позовних вимог до Головного управління ДМС України в Одеській області.

При цьому зазначено, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 року справа №815/5133/16, від 11 червня 2019 року справа №303/3418/17, від 26 червня 2019 року справа №303/3794/17.

У поданій касаційній скарзі представник позивача з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Однак, пункт 2 частини п`ятої вказаної статті КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги позивачка є громадянкою Республіки Афганістан, звернулась до суду з позовом про скасування рішення відповідача, яким скасовано рішення про надання їй статусу біженця.

Отже, спірні правовідносини виникли щодо перебування іноземця на території України.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану її адвокатом Найєм Масі - Мустафа на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року у справі №420/2970/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду