Справа № 300/2120/19
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. справа № 300/2120/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60308080 від 15.10.2019,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60308080 від 15.10.2019 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №6308 від 07.10.2019 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 37641,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення ч.2 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частин 2, 3 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», п.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, протиправно, поза межами виконавчого округу м.Києва, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №6308 від 07.10.2019. Зазначає, що прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів закон пов`язує із місцем проживання або місцем перебування боржника - фізичної особи, що врегульовано ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», а ч.2 ст.24 Закону не містить норми про те, що право вибору місця виконання рішення приватним виконавцем належить стягувачу. Місцем проживання боржника є м АДРЕСА_1 , а тому відповідачем протиправно прийнято оскаржувану постанову.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Позивач, відповідач в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки в судове засідання сторони суд не повідомили.

За наведених обставин, керуючись п.1 ч.3, ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Відповідач скористалась правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позову заперечила. У відзиві зазначає, що стягувачем у поданій заяві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №6308 від 07.10.2019 зазначено місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ТОВ «Вердик Капітал», який розташований за адресою: м. Київ Вул. Кудрявський Узвіз, 5Б. Вважає, що позивач є власником рахунку та наявних на ньому грошових коштів, що підтверджено довідкою ТОВ «Ведтикт Капітал», відповідно, згідно вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ прийнято до виконання за місцезнаходженням майна боржника, а тому порушення Закону відсутнє. Також звертає увагу, що чинне законодавство не передбачає проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження, а виконавче провадження відкривається на підставі заяви стягувача, який має право вказати будь-які відомості що ідентифікують боржника. Стверджує, що надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної інформації не вимагається, підстав для повернення виконавчого документу стягувачу не було. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне.

07.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис №6308 від 07.10.2019 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 36991,33 грн. за кредитним договором №490923356 від 29.08.2014 (а.с.40).

11.10.2019 представником стягувача ТОВ "Вердикт Капітал" подано приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. заяву про примусове виконання рішення, якою просив відкрити за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за №6308 від 07.10.2019 (а.с.36).

У заяві стягувач зазначив боржником ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання - АДРЕСА_1 ), місце знаходження майна: ТОВ «Вердикт Капітал» (м.Київ вул.Кудрявський Узвіз 5Б, Р. 3). До заяви додано оригінал виконавчого напису нотаріуса, оригінал платіжного доручення про сплату авансового внеску, копію довіреності.

Згідно листа ТОВ «Вердикт Капітал» від 10.10.2019 №13864293, адресованого відповідачу, у клієнта ОСОБА_1 для обліку поточної заборгованості відкрито рахунок №3 від 16.01.2019 в валюті гривня в ТОВ «Вердикт Капітал», що розташоване м.Київ вул.Кудрявський Узвіз 5Б. (а.с. 42).

15.10.2019 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60308080 з примусового виконання виконавчого напису №6308 від 07.10.2019 та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 44).

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено: боржник ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Вказану постанову 15.10.2019 направлено боржнику для виконання та відома за адресою АДРЕСА_1 .

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі також Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) складає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі також Закон №1403-VІІІ), завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII та пункт 4 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина перша статті 27 Закону № 1403-VIII також передбачає право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом № 1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 цього Закону у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 25 вказаного Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що виконавчим округом приватного виконавця Клітченко О.А. визначено місто Київ.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З аналізу зазначених статей слідує, що прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів закон пов`язує із місцем проживання або місцем перебування боржника-фізичної особи, а також місцезнаходженням майна боржника, у його виконавчому окрузі. У випадку пред`явлення виконавчого документу не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або не за місцезнаходженням майна боржника, приватний виконавець зобов`язаний виконавчий документ повернути стягувачу без прийняття до виконання.

У виконавчому документі та заяві про прийняття виконавчого документа до виконання адресою реєстрації позивача зазначено АДРЕСА_1.

Як зазначає відповідач, виконавчий документ прийнято до виконання за місцем знаходженням майна боржника.

Разом з цим, у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які підтверджують наявність у позивача будь-якого майна у виконавчому окрузі відповідача, яким є м.Київ.

Так, наданий ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу відповідача лист від 10.10.2019 №13864293 містить інформацію про те, що у клієнта ОСОБА_1 для обліку поточної заборгованості відкрито рахунок №3 від 16.01.2019 у валюті гривня в ТОВ «Вердикт Капітал», що розташоване м. Київ вул. Кудрявський Узвіз 5Б.

Тобто, вказаний лист містить інформацію про наявність рахунку боржника на якому обліковується поточна заборгованість за кредитом.

Згідно частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із частиною першої статті 177 цього ж Кодексу об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

У відповідності до пункту 6.1 статті 6 вказаного закону, банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб (п.6.2 ст.6 Закону).

Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка (п.6.3 ст.6 Закону).

Види рахунків, що можуть відкриватися банками або іншими установами - учасниками платіжної системи своїм клієнтам визначено статтею 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно пункту 7.1. вказаного Закону, банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору (пп.7.1.1 п.7.1 ст.7 Закону).

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пп.7.1.2 п.7.1 ст.7 Закону).

Рахунок умовного зберігання (ескроу) - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зарахування на рахунок коштів та перерахування їх особі (особам), вказаній (вказаним) клієнтом (бенефіціару або бенефіціарам), або повернення таких коштів клієнту за настання підстав, передбачених договором (пп.7.1.2-1 п.7.1 ст.7 Закону).

Кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів (пп.7.1.3 п.7.1 ст.7 Закону).

Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками (пп.7.1.4 п.7.1 ст.7 Закону).

Згідно із підпунктом 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, на думку суду, грошові кошти у безготівковій формі є майном в розумінні законодавства у разі, якщо вони існують у формі записів на рахунках у банках. Приватний виконавець може приймати до виконання виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника за умови, що такі кошти дійсно наявні на рахунках боржника в банках чи інших фінансових установах, розташованих у межах виконавчого округу приватного виконавця. Суд звертає увагу, що виконавче провадження може бути відкрите саме за місцем знаходження грошових коштів, а не за місцем відкриття банківських рахунків, на яких кошти відсутні.

При цьому, стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на зазначеному у листі від 10.10.2019 №13864293 рахунку, а відповідачем при прийнятті виконавчого документа до виконання це не перевірено.

За правилами частини 4 статті 24 Закону №1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Суд при вирішенні цього спору враховує, що у наданих відповідачем матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які підтверджують звернення стягнення на грошові кошти позивача, відкриті у банківських установах на території м.Києва, що також свідчить про відсутність у позивача майна (грошових коштів) в банках чи інших фінансових установах, розташованих у межах виконавчого округу відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №60308080 від 15.10.2019 винесена відповідачем з порушенням вимог частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, частин першої, другої статті 25 Закону №1403-VIII, оскільки відповідач прийняв до виконання виконавчий документ - виконавчий напис №6308 від 07.10.2019, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців та правил щодо місця виконання виконавчих документів.

На переконання суду, вказаний вище виконавчий документ - виконавчий напис №6308 від 07.10.2019 відповідач повинен був повернути стягувачу без прийняття до виконання як такий, що пред`явлений не за місцем виконання, протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60308080 від 15.10.2019.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 205, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від №60308080 від 15.10.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліівни (02002, м.Київ, вул.Окіпної Раїси, 4А, офіс 35А) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 287, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.