Справа № 826/7072/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7072/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Ключковича В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Служби безпеки України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, Служби безпеки України про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, Служби безпеки України, в якому просив зобов`язати ГУ СБ України у м. Києві та Київській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби та пов`язаного з проходженням військової служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ГУ СБ України у м.Києві та Київській області та Службу безпеки України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у порядку ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, як особи, інвалідність якої настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу на вказане рушення, в якій просить його змінити, виклавши резолютивну частину наступним чином зобов`язати ГУ СБ України у м. Києві та Київській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по інвалідності, отриманої ним внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби і яке пов`язується з проходженням військової служби; зобов`язати Службу безпеки України затвердити висновок ГУ СБ України у м. Києві та Київській області про виплату позивачу допомоги по інвалідності у розмірах, передбачених нормативно-правовими актами, відповідно до наявної у позивача групи інвалідності. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції мав зобов`язати відповідачів здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

Служба безпеки України також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач звернувся за виплатою ОГД 06 листопада 2017 року, що становить понад три роки з моменту, як він набув права на її тримання, а тому строк, в який він міг звернутись із відповідною заявою сплинув.

ГУ СБ України у м. Києві та Київській області відзив на апеляційну скаргу не подавало. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що позивачем пропущено встановлений ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» строк для реалізації свого права на отримання ОГД.

Будучі належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, позивач у судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу в органах державної безпеки, та у 1986 році брав участь у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 27.09.2010 серія КА-2 № 011419 (а.с.48) за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 27.09.2010 у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

При повторному огляді, згідно довідки до акта огляду МСЕК від 22.08.2011 серія 10 ААА №772058 (а.с.49) позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

За результатами повторних оглядів, згідно з довідками до актів огляду МСЕК серії АВ №0071168 від 21.08.2013 (а.с.50) та серії АВ №0432339 від 05.08.2015 (а.с.51) позивачу підтверджено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, довічно.

За наслідком звернення позивача до ГУ СБ України у м. Києві та Київській області із заявою від 06 листопада 2017 року про виплату одноразової грошової допомоги, начальником ГУ СБ України у м. Києві та Київській області складено висновок від 22 листопада 2017 року (а.с.54) за яким у позивача наявне право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, який разом із поданими позивачем документами направлено до ФЕУ СБ України листом від 24 листопада 2017 року №51/19-11598 (а.с.83).

ФЕУ СБ України листом від 15.12.2017 №21/3/2-4718 (а.с.85) з посиланням, зокрема на п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», повернуло ГУ СБ України у м.Києві та Київській області документи позивача на доопрацювання, оскільки в документах не зазначена дата первинного встановлення інвалідності ОСОБА_1 та запропонувало перевірити чи здійснювалась виплата такої допомоги ОСОБА_1 раніше.

ГУ СБ України у м. Києві та Київській області направило до ФЕУ СБ України лист від 09 січня 2018 року №51/19-186 (а.с.86) стосовно повторного опрацювання питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги полковнику юстиції у відставці ОСОБА_1 , оскільки отримавши 27.09.2010 ІІІ групу інвалідності та 22.08.2011 ІІ групу інвалідності позивач, у зв`язку із набранням чинності 01.01.2014 змін до статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (обмеження трьома роками), не втратив можливість скористатись правом на виплату такої допомоги.

Листом від 19.03.2018 №21/3/2-1293 (а.с.88) ФЕУ СБ України повернуло пакет документів ОСОБА_1 оскільки відповідно до п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. В результаті чого ГУ СБ України у м. Києві та Київській області листом від 12.04.2018 №51/19-3773 (а.с.8) повідомило позивача про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки ІІ групу інвалідності встановлено 28.08.2011.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки ІІ група інвалідності позивача встановлена позивачу 28.08.2011, то виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися на підставі нормативно - правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності, а тому, в силу приписів ст.58 Конституції України, ч.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», внесена Законом №5040-VI, що набрала чинності 01.01.2014, на спірні правовідносини не розповсюджується.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про службу безпеки України» військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Частино 1 ст.29 наведеного Закону встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця СБ України здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Другу групу інвалідності встановлено позивачу за наслідками повторного огляду 22 серпня 2011 року (а.с.49) та з заявою про призначення ОГД на підставі ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач звернувся 06 листопада 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до п.2 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п.3 наведеного Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а саме Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» №328 від 03 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Частиною 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній до 1 січня 2014 року), було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Відповідно до пп.2 п.2 вказаного Порядку військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

З приводу посилань Служби безпеки України на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 28 серпня 2011 року, але із відповідною заявою він звернувся лише 06 листопада 2017 року, тобто із пропуском трирічного строку звернення, встановленого ч.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням позивачу ІІ групи інвалідності є 28 серпня 2017 року відповідно до приписів п.3 Порядку №975, що сторонами не заперечується, а відтак виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі нормативно-правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності.

Частина 8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, набрала чинності лише з 01 січня 2014 року відповідно до п.1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» № 5040-VI від 04 липня 2012 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, в силу приписів ст.58 Конституції України, ч.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», внесена Законом України № 5040-VI від 04 липня 2012 року «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», набрала чинності 01 січня 2014 року, а тому на спірні правовідносини не розповсюджується.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 336/2660/17, від 13 червня 2019 року у справі №1640/2510/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 320/247/15-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (що була чинною на момент встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Пунктами 3, 5, 7 наведеного Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва);

копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;

копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Копії документів завіряються в установленому порядку керівником уповноваженого органу.

Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічні норми містить і Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (чинний на момент звернення позивача за призначенням та виплатою ОГД), зокрема, пунктом 11 наведеного Порядку встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає передбачені в цьому пункті документи уповноваженому органу.

За приписами пункту 11 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03 червня 2013 року, районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого, готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори; забезпечують оформлення та подання документів органам Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, і членам їх сімей відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також у передбачених законодавством випадках виплату грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, і сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил.

Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 наведеного Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, саме Службою безпеки України, як центральним органом виконавчої влади здійснюється призначення і виплата одноразової грошової допомоги за наслідком розгляду поданих заявником документів та висновку керівника уповноваженого органу - ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, за результатами чого приймається відповідне рішення про призначення одноразової грошової допомоги, що є підставою для нарахування та виплати ОГД.

Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ СБ України у м. Києві та Київській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу заявлені до неналежного суб`єкта владних повноважень, а самі вимоги є передчасними та не підлягають до задоволення, оскільки відповідного рішення Службою безпеки України прийнято не було та суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. З огляду на те, що Служба безпеки України в даному випадку наділена дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у її призначенні та виплаті, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи позицію Верховного Суду в рамках спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання ГУ СБ України у м.Києві та Київській області та Служби безпеки України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги позивача в частині зобов`язання Служби безпеки України затвердити висновок ГУ СБ України у м. Києві та Київській області про виплату позивачу допомоги по інвалідності не можуть бути розглянуті судом, оскільки відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Служби безпеки України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

В.Ю.Ключкович