Справа № 9901/572/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 листопада 2019 року

Київ

справа №9901/572/19

адміністративне провадження №П/9901/572/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів, треті особи: Вища рада правосуддя, Президент України про визнання визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

14 листопада 2019 року на розгляд Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів (далі - ВККС) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наступні рішення ВККСУ: № 529/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_2 , № 530/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_3 , № 53 І /вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_28 № 534/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_4 , № 536/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_5 , № 538/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата па зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_6 , № 540/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_7 , №545/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_8 , №546/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_9 , №547/вс-1 9 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_26, №548/ве-І9 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_25 , №550/вс- 19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_11, №554/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_12 , № 556/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_13 , № 558/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_14 , №562/вс-19 від 6 березня 2019 року про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду ОСОБА_27 в зв`язку з проведенням кваліфікаційного оцінювання з порушеннями законодавства;

- Визнати протиправним та скасувати рішення ВККСУ № 28/зп-19 від 6 березня 2019 року в частині затвердження рейтингів кандидатів на вакантні посади суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду;

- визнати протиправним та скасувати наступні рішення ВККСУ: № 593/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_2 , № 594/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_15 , № 595/ве-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_16 , № 596/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_17 , № 597/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_18 , № 598/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_6 , № 599/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_19 , № 600/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_8 , № 601/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_9 , № 602/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_26, №603/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_25 , № 604/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_22 , № 605/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_23 , № 606/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_13 , № 607/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_24 , № 608/вс-19 від 6 березня 2019 року про надання рекомендації щодо призначення кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду ОСОБА_27

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести в належному складі та у встановлений чинним законодавством спосіб повторне кваліфікаційне оцінювання кандидатів на посади суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За наслідками перевірки суддею-доповідачем встановлено, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно з частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; е) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача стосовно оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності було обґрунтованим, і таке порушення прав має бути реальним, стосуватися особистих прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

Подібні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містять постанови Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у справах № 800/435/17, № 800/559/17, № 800/149/18 та № 9901/472/18.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд здійснюється відповідно до Конституції та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Згідно статті 84 Закону № 1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України протягом трьох місяців з дня надходження відповідної письмової заяви ухвалює рішення про призначення кваліфікаційного оцінювання, крім випадку проведення кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення чи інших випадків, визначених законом.

За результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює одне з рішень, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої-другої статті 88 Закону № 1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У свою чергу, у даному позові йдеться про оскарження актів індивідуальної дії, які ухвалені ВККС за результатами кваліфікаційного оцінювання стосовно ряду кандидатів на посади суддів.

З урахуванням наведеного Суд вважає, що право на оскарження рішень (актів індивідуальної дії) ВККС, що приймаються за результатами кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді), має лише суддя, якого це рішення стосується в порядку передбаченому КАС України. В той час, інші особи відповідно до вимог законодавства позбавлені права оскаржувати відповідні рішення ВККС, оскільки такі рішення не мають безпосереднього впливу на права, свободи та інтереси цих осіб і не порушують їх.

Це також повною мірою відповідає частині третій статті 124 Конституції України, викладеній в редакції Закону № 1401-VIII від 02 червня 2016 року, в якій було конкретизовано, що юрисдикція судів поширюється на будь-який, саме, юридичний спір, а не на всі правовідносини, що виникають у державі.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 не має права на оскарження рішень, ухвалених ВККС за результатами кваліфікаційного оцінювання інших кандидатів на посаду судді, оскільки ці рішення (індивідуальні акти) прийняті не щодо ОСОБА_1 і не мають безпосереднього впливу на його права, свободи та інтереси і не порушує їх.

За статтею 266 КАС оскарженню підлягають правові акти перелічених у цій статті органів як індивідуально-правового, так і нормативно-правового характеру.

Відповідно до частини другої статті 264 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Отож, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження індивідуально-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, щодо яких застосовується або буде застосовано цей акт. Вказане правило має застосовуватись до оскарження будь-яких правових актів індивідуальної дії.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути предметом розгляду адміністративного суду на відповідність їх законам України. Втім, захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

У свою чергу, Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 06 березня 2019 року № 28/зп-19 затверджено рейтинг кандидатів на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду в межах проведеного Конкурсу (в тому числі рейтинг кандидатів до Касаційного господарського суду з 16 осіб), що підтвердили здатність здійснювати правосуддя в касаційних судах.

Рейтинговий список кандидатів до Касаційного господарського суду не містить прізвище позивача.

Крім того, відповідно до відкритої інформації з сайту ВККСУ вбачається, що позивач приймав участь у конкурсі на зайняття вакантної посади судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а не вакантної посади судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, рейтинговий список до якого останній оскаржує.

Отже, оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень є актом індивідуальної дії, який породжує права та обов`язки тільки для визначеного цим актом кола суб`єктів, яким його адресовано.

У зв`язку з тим, що прізвище позивача у рейтинговому списку відсутнє, оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 06 березня 2019 року № 28/зп-19 не породжує для позивача будь-яких прав та/або обов`язків у зв`язку з його прийняттям, в тому числі і права на захист, тобто, права на звернення із цим адміністративним позовом.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», Заяви N 17160/06 та N 35548/06).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на обставини, у зв`язку з якими позивач звернувся до адміністративного суду, і наведене вище законодавче регулювання порядку оскарження рішень ВККС, які ухвалені за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за цим позовом слід відмовити.

На виконання вимог частини шостої статті 170 КАС України та в аспекті спірних правовідносин суд роз`яснює, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" варто тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, що не підлягають розгляду саме в порядку адміністративного судочинства, спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а також спори стосовно яких законом встановлені імперативні вимоги щодо суб`єктного складу.

Спір, за вирішенням якого звернувся позивач, не підлягає судовому розгляду, оскільки законом (частиною другою статті 88 Закону № 1402-VIII) встановлені імперативні вимоги щодо суб`єктного складу, тому у цій справі суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено його вирішення.

Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 березня 2018 року у справі № 800/414/17.

Керуючись статтями 22, 170, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів, треті особи: Вища рада правосуддя, Президент України про визнання визнання протиправними та скасування рішень.

2. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

3. Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Шишов